Справа № 175/6052/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 175/6052/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року (головуючий суддя Бойко О.М.)

в адміністративній справі №175/6052/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 26.04.2024 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягення від 12 квітня 2024 року №000063, якою визнано ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у постанові відповідача зазначено транспортний засіб із державним номером НОМЕР_2 ; інший незрозумілий транспортний засіб із державним номером НОМЕР_3 ; накладну №14125942 від 06.03.2024р.; повну масу не вказаного ТЗ - 44250 кг. Підставою для винесення Постанови став Акт №000503 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.03.2024 року. Відповідності до п.3 Акту, в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_2 , відомості про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 в Акті відсутні. При цьому в п. 8 Акту зазначено: нормативно допустима маса: 38 т., фактична: 44,250 т. Разом з тим, ані в Акті №000503 про перевищення, ані в оскаржуваній Постанові не зазначено, між якими сторонами складено накладну №14125942 від 06.03.2024 року, не зазначено її серію та інші обов`язкові реквізити товарно-транспортної накладної як документа первинного обліку. Вказує, що сама ТТН або її копія взагалі відсутня в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а є лише документ із посиланням на ТТН. При цьому мова в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 , але не НОМЕР_2 , та накладну №14125943, проте не №14125942. Вважає, що відповідач не довів самого факту здійснення правопорушення, передбаченого ст. 132-2 КУпАП, оскільки відсутня ТТН або інший товарно-супровідний документ.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2024 року №000063, якою визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000грн. скасовано.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сама лише Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є лише рішенням суб`єкта владних повноважень. Інші докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення відсутні та не були надані до суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2024 року №000063 зазначено транспортний номер НОМЕР_3 та транспортний номер НОМЕР_2 , очевидно, що зазначений в постанові номер НОМЕР_3 є опискою, адже вся інша інформація в постанові № 000063 та зазначений в ній номер ТЗ НОМЕР_2 відповідає іншим матеріалам габаритно-вагового контролю, які є доказами порушень нормативних вагових параметрів.

Зазначає, що та обставина, що вантажовідправником до іншого документу на вантаж, а саме накладної № 14125942 від 06.03.2024 було внесено відомості про масу вантажу, що не відповідає фактичним даним, формує в діях позивача як відповідальної особи, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132- 2 КУпАП. Отже зміст постанови відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, факт вчинення цього правопорушення доведено правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2024 року №000063 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000грн.

12.04.2024 року, ОСОБА_1 , директор комерційного ПРАТ «ПЕТРИКІВСЬКИЙ РИБГОСП», був присутній на розгляді справи про адміністративне правопорушення, за підсумками якого було прийнято Постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2024 року №000063.

Фотокопію Постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.04.2024 року №000063 позивач отримав 15.04.2024 року засобами мобільного зв`язку.

Позивач вважає протиправною вказану постанову.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, норми Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом спору є протиправність/правомірність постанови від 12.04.2024 року №000063, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000грн.

Статтею 132-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення вантажовідправником вимог оформлення та внесення відомостей до товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.

Частиною 2 вказаної статті визначено:

Дії, передбачені частиною 1 цієї статті, у разі якщо фактичні дані вантажу або внесені (зазначені) відомості перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри понад 10 %, але не більше 20 % включно,

- тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, частиною 1 статті 132-2 КУпАП встановлено, що внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 % до 10 % включно, крім вантажовідправника, який одночасно є перевізником цього вантажу, а так само внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри від 5 %до 10 % включно, за відсутності оформленого дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні,

- тягнуть за собою накладення штрафу на громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач в позові вказує, що у постанові відповідача зазначено транспортний засіб із державним номером НОМЕР_2 ; інший незрозумілий транспортний засіб із державним номером НОМЕР_3 ; накладну №14125942 від 06.03.2024р.; повну масу не вказаного ТЗ - 44250 кг. Підставою для винесення Постанови став Акт №000503 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.03.2024 року. Відповідності до п.3 Акту, в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_2 , відомості про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 в Акті відсутні. При цьому в п. 8 Акту зазначено: нормативно допустима маса: 38 т., фактична: 44,250 т. Разом з тим, ані в Акті №000503 про перевищення, ані в оскаржуваній Постанові не зазначено, між якими сторонами складено накладну №14125942 від 06.03.2024 року, не зазначено її серію та інші обов`язкові реквізити товарно-транспортної накладної як документа первинного обліку. Вказує, що сама ТТН або її копія взагалі відсутня в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а є лише документ із посиланням на ТТН. При цьому мова в ньому йдеться про ТЗ із реєстраційним номером НОМЕР_3 , але не НОМЕР_2 , та накладну №14125943, проте не №14125942.

Водночас, відповідач з цього приводу зазначає, що в постанові від 12.04.2024 року №000063 зазначено транспортний номер НОМЕР_3 та транспортний номер НОМЕР_2 , очевидно, що зазначений в постанові номер НОМЕР_3 є опискою, адже вся інша інформація в постанові № 000063 та зазначений в ній номер ТЗ НОМЕР_2 відповідає іншим матеріалам габаритно-вагового контролю, які є доказами порушень нормативних вагових параметрів. Вважає, що та обставина, що вантажовідправником до іншого документу на вантаж, а саме накладної №14125942 від 06.03.2024 було внесено відомості про масу вантажу, що не відповідає фактичним даним, формує в діях позивача як відповідальної особи, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132- 2 КУпАП, тому зміст постанови відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, а факт вчинення цього правопорушення доведено правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно ч.1 ст.9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення,

- чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються:

- протоколом про адміністративне правопорушення,

- поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення (або акт), на який посилається суб`єкт владних повноважень, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, сама лише Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, докази у справі є основою для притягнення особи до відповідальності.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже саме відповідач як суб`єкт владних повноважень має довести відповідними доказами правомірність своїх дій/рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Таким чином, наявність усіх юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Аналізуючи Постанову від 12.04.2024 року №000063 на предмет її обґрунтованості, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана постанова має неточності щодо номеру транспортного засобу, які впливають на встановлення вини позивача; при цьому, описка, про яку зазначає відповідач, не виправлена; водночас, постанова не підкріплена належними доказами, які встановлюють вину позивача.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ст. 132-2 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви що доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони були отримані з незалежних від нього причин.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, оскільки належними та допустимими доказами відповідачем не доведено факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП, то це свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.02.2025 та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко