Справа № 480/5307/24
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2025 року Справа № 480/5307/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/5307/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, і просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2019 по 23.05.2024 (згідно норм статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до та після 19 липня 2022 року), виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 таз урахуванням суми виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №480/6275/20;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2019 по 23.05.2024 (згідно норм статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до та після 19 липня 2022 року), виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 та з урахуванням суми виплаченої на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №480/6275/20.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом від 26.12.2019 №269 позивач виключений із списків особового складу військової частини, проте на момент звільнення позивачу не було виплачено належне йому грошове забезпечення. Остаточний розрахунок з позивачем військовою частиною проведено лише 23.05.2024 на виконання судового рішення. Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позивачу на виконання рішення суду у справі №480/6275/20 вже було виплачено середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за несвоєчасно виплачену грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 10 417,24 грн. Вказане рішення позивач не оскаржував в апеляційному порядку. Відтак, позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2019 №269 позивача з 27.12.2019 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (а.с.7).
На момент звільнення позивачу не було виплачено належне йому грошове забезпечення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі №480/1688/20 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 44027 грн. 55 коп.

На виконання рішення суду 16.09.2020 із позивачем було проведено розрахунок.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі №480/6275/20 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 10 417,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо своєчасної виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Крім того, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі №480/6336/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату «поточної» індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 85 373,36 грн, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 26.12.2019 «індексацію-різницю» грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а також «поточну» індексацію грошового забезпечення (за період у який така не була проведена) на загальну суму 98 565,26 грн.

На виконання рішення суду відповідач 23.05.2024 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 181 179,54 грн, що підтверджується витягом з карткового рахунку позивача (а.с.8).

Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2019 по 23.05.2024.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Водночас питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців із військової служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

У силу вимог статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 1 липня 2022 року №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин") у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала законної сили з 19.07.2022.

Отже, відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі по тексту Порядок №100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

З матеріалів справи вбачається, що позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 27.12.2019.

Оскільки повний розрахунок з позивачем було проведено 23.05.2024, а не у день його звільнення з військової служби 27.12.2019, позивач, відповідно до статті 117 КЗпП України, має право на виплату середнього заробітку за період затримки повного розрахунку з 27.12.2019 по 23.05.2025 (з урахуванням обмеження виплати шістьма місяцями).

Згідно з довідкою відповідача про середньоденний заробіток позивача розмір грошового забезпечення за останні два місяці перед звільненням складає: жовтень 2019 року - 10146,00 грн, листопад 2019 року - 10146,00 грн. Всього : 20292,00 грн. Середньоденний заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням складає: 20292,00:61 к.д. = 332,65 грн (а.с.21).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того у вищевказаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Водночас, виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Під час розгляду даної справи, суд враховує також те, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі №480/6275/20 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 10 417,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо своєчасної виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Тобто, судом вже розглянуто питання про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо своєчасної виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно за період з 27.12.2019 по 16.09.2020 включно (день фактичного розрахунку за неотримане під час проходження військової служби речове майно).

Відтак, суд вважає, що позивач реалізував своє право на звернення до суду із позовними вимогами щодо притягнення до відповідальності відповідача на підставі ст.ст.116,117 КзпП України, а саме щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2019 по 16.09.2020.

Таким чином судом враховується, що у межах даної справи позивач повторно заявляє вимоги щодо нарахування суми середнього заробітку за період з 27.12.2019 по 16.09.2020 включно, оскільки за період з 27.12.2019 по 16.09.2020 позивачу задоволено позовні вимоги в межах справи №480/6275/20.

Із розміром середнього заробітку, визначеним судом в рішенні від 14.12.2020, позивач погодився, в апеляційному порядку для оскарження вказаного рішення не звертався, а тому вимоги позивача повторно нарахувати та виплатити у відповідності до ст. ст. 116, 117 КЗпП України суми середнього заробітку за період з 27.12.2019 по 16.09.2020 визнаються судом необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд також зауважує, що затримка виплати індексації грошового забезпечення пов`язана з розглядом справи №480/6336/23.

При цьому варто зауважити, що для вирішення вказаного спору позивач звернувся до суду через три з половиною роки з дня його звільнення зі служби (23.06.2023).

Таким чином у суду наявні правові підстави для зменшення розміру суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи принцип співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні виключно за період з 17.09.2020 по 23.05.2024 у сумі 20292,00 грн, що відповідає середньомісячному розміру заробітної плати позивача за останні 2 календарні місяці служби, які передують звільненню. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору, сплачену при зверненні до суду, в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 17.09.2020 по 25.03.2024 у сумі 20292,00 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька