Справа № 560/17066/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17066/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

05 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови від 06.11.2024 ВП № 75492671 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні.

На визначену дату, сторони явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року по справі № 200/2234/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з зарахуванням до спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах прохідником підземним з повним робочим днем в шахті періоду роботи з 10.07.2012 по 02.03.2023 на ВП "Шахта "Центральна", із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"".

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду №200/2234/23, виданого 07.09.2023.

Постановою від 10.07.2024 ВП № 75492671 начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду.

На адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено вимогу державного виконавця від 30.07.2024, якою зобов`язано боржника в строк до 12.08.2024 виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/2234/23 в спосіб та порядок, визначений виконавчим документом від 07.09.2023 про що повідомити Відділ з наданням підтверджуючих документів.

На постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (ВП №75492671) від 10.07.2024 щодо виконання виконавчого листа №200/2234/23, що виданий 07.09.2023 Донецьким окружним адміністративним судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 12.08.2024 № 2200-0802-8/77750 повідомило, що за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" до пільгового стажу роботи за списком №1 на підземних роботах на посаді прохідника підземного, зараховано період роботи з 10.07.2012 по 02.03.2023. Страховий стаж становить 33 роки 2 місяці 3 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за списком №1 на підземних роботах 13 років 7 місяців 28 днів.

Враховуючи вищевикладене, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.09.2023 № 12 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у справі №200/2234/23, у зв`язку з відсутністю 15 років роботи за списком №1 на підземних роботах, що необхідний для проведення перерахунку пенсії згідно абзацу 4 частини 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На вимогу державного виконавця від 30.07.2024 №13563 (ВП №75492671) щодо виконання виконавчого листа № 200/2234/23, що виданий 07.09.2023 Донецьким окружним адміністративним судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 13.08.2024 № 2200-0802-8/78207 повідомило, що листом від 12.08.2024 № 2200-0802-8/77750 повідомлено відділ примусового виконання рішень щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у справі № 200/2234/23 та надано підтверджуючі документи.

Постановою від 23.09.2024 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за невиконання рішення суду у спосіб та порядку, визначеному виконавчим документом № 200/2234/23, виданим 07.09.2023, наклав на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф у розмірі 5100,00 грн.

На адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено вимогу державного виконавця від 22.10.2024, якою зобов`язано боржника в строк до 30.10.2024 повідомити відділ про наслідки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/2234/23 та постанови про накладення штрафу від 23.09.2024, якою зобов`язано виконати зазначене рішення суду протягом десяти робочих днів.

На вимогу державного виконавця від 22.10.2024 №16948 (ВП №75492671) щодо виконання виконавчого листа №200/2234/23, що виданий 07.09.2023 Донецьким окружним адміністративним судом, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 04.11.2024 № 2200-0802-8/98734 повідомило, що листами головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.08.2024 № 2200-0802-8/77750 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2024 та від 13.08.2024 №2200-0802-8/78207 на вимогу державного виконавця від 30.07.2024 №13563, повідомлено відділ примусового виконання рішень щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у справі № 200/2234/23 та надано підтверджуючі документи.

Постановою від 06.11.2024 начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за невиконання рішення суду у спосіб та порядку, визначеному виконавчим документом № 200/2234/23, виданим 07.09.2023, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф у розмірі 10200 грн.

Встановлено, що боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з моменту накладення штрафу та повторного зобов`язання виконати рішення суду (23.09.2024) будь-яких дій на виконання рішення суду не вчинено, рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/2234/23 боржником повторно не виконано, що підтверджено листом боржника за № 2200-0802-8/98734 від 04.11.2024 (акт державного виконавця від 06.11.2024 в АСВП).

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404 визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 закріплено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону №1404).

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404).

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Таким чином, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, якщо судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, відповідач виходив з того, що позивачем не виконано у повному обсязі рішення суду зобов`язального характеру.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача штрафу слугувало невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення суду про перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з зарахуванням до спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах - прохідником підземним з повним робочим днем в шахті періоду роботи з 10.07.2012 по 02.03.2023 на ВП "Шахта "Центральна", із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, на переконання апелянта, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, а тому головне управління правомірно не прийняло до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення в даній справі, дійшов висновку, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року по справі № 200/2234/23, яке набрало законної сили згідно ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року, було наведено аргументовані підстави для застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Протилежного апелянтом не доведено.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Натомість, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, саме неврахування пенсійним органом роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 призвело до невиконання рішення суду у справі №200/2234/23 в повному обсязі та зменшення в результаті пільгового стажу ОСОБА_1 .

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що боржником рішення суду не виконано в повному обсязі, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаного заходу примусового виконання у вигляді накладення штрафу.

Судова колегія також вважає доцільним врахування судом першої інстанції того факту, що постанова Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.09.2024 ВП №75492671 за невиконання рішення суду у спосіб та порядку, визначеному виконавчим документом № 200/2234/23, виданим 07.09.2023 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн позивачем не оскаржувалась.

В контексті наведеного, варто наголосити, що у цій справі доводи позивача, апелянта у справі, фактично зводяться до незгоди з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року по справі № 200/2234/23, що не є предметом цього судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв в межах та на підставі закону, а відтак відсутні підстави для його скасування.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні правові норми і неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права в ході апеляційного розгляду справи не виявлено, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.