Справа № 320/30908/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" про застосування заходів забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.01.2024 №104/ж10/31-00-07-03-02-20 та №105/ж10/31-00-07-01-03-25,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024 та 11.02.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05 березня 2025 року о 11:40 год.

Позивачем одночасно з поданням апеляційної скарги подано заяву про застосування заходів забезпечення позову.

У вказаній заяві про забезпечення позову позивач просить суд апеляційної інстанції:

- зупинити на час розгляду апеляційної скарги дію податкових повідомлень-рішень Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №104/ж10/31-00-07-03-02-20 та від 30.01.2021 №105/ж10/31-00-07-01-03-25.

В обґрунтування вказаної заяви позивача посилається на те, що Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, вважаючи податкове зобов`язання узгодженим після набрання законної сили ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року, може вживати заходи щодо примусового стягнення податкового боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів акцентує свою увагу на тому, що правова оцінка позовним вимогам та доводам позивача судом першої інстанції не надавалась, позаяк оскаржуваною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" залишена без розгляду.

Дослідивши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на те, що останнім заявлено заходи забезпечення позову, які є передчасними, що суперечать нормам адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заявником в заяві фактично викладено мотиви та доводи, які полягають у зобов`язанні вчинити певні дії, які відносяться до дискреції позивача, а більше з тим, вимоги щодо забезпечення позову виходять за межі позовних вимог, які фактично судом першої інстанції не розглядалися по суті.

Так, здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Проте, сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке ймовірно стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що заявником не доведено, а судом апеляційної інстанцій не встановлено і не підтверджено, у передбаченому процесуальним законом порядку, наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за заявою апелянта.

За даних обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що подаючи заяву про забезпечення позову, позивач виходить з очевидних, на його думку, обставин протиправності податкових повідомлень-рішень, які ним оскаржуються, однак на думку колегії суддів, такі є передчасними, оскільки рішення по суті заявлених позовних вимог судом не приймалося. Водночас, заходи забезпечення позову, про які просить позивач, пов`язані з обставинами, які ймовірно можуть виникнути після винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, пов`язані з їх виконанням, не стосуються підстав, якими обґрунтований адміністративний позов, та є фактично похідними.

Відповідно, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у статті 150 КАС України, для вжиття судом заходів забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Груп" про застосування заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов