Справа № 760/1232/24
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/418/25
Справа №760/1232/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Зеленчуку М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 475083 від 30.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.12.2023 відносно нього працівником поліції було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що він 30.12.2023 о 10 год. 50 хв., на А/Д М06 Київ-Чоп 447 км. рухався зі швидкістю км/год у населеному пункті с. Суходоли, де дозволяється рухатися не більше 50 км/год.

Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що до постанови не долучено відео з лазерного пристрою TruCam та нагрудного реєстратора №471890, разом із цим у постанові не зазначено з якою швидкістю рухався транспортний засіб та/або на скільки кілометрів на годину перевищено встановлене обмеження у зазначеній ділянці.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 справу передано у провадження судді Усатовій І.А.

Ухвалою судді від 22.01.2024 було відкрито провадження у справі та розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній проти вимог позивача заперечує.

Посилається на те, що позивач 30.12.2023 на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп 447 Км. керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 зі швидкістю 94 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, тобто перевищив швидкість більш ніж на 50 км/год, швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TruCam LTI20/20 TC008368, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Внаслідок цього позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Також зазначено, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів. Установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб, виходячи з цього, відеозапис не зберігся.

На переконання відповідача, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали б спростовувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 475083 від 30.12.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою серії БАД № 475083 від 30.12.2023, винесеною поліцейським взводу 1, роти 4, батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області капралом поліції Ісмаілом Раві Шарафадрін Огли, за ч.1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 30.12.2023 о 10 год. 50 хв., на А/Д М06 Київ-Чоп 447 км. ОСОБА_1 рухався зі швидкістю км/год у населеному пункті с. Суходоли, де дозволяється рухатися не більше 50 км/год., чим порушив п. 12.4 правил дорожнього руху, - за яке частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. У постанові зазначено, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТС 008368.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Частиною 5 ст. 14 цього Закону визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР), відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год встановлена ч.1 ст. 122 КУпАП .

Згідно п. 12.4 ПДР загальні обмеження швидкості поширюються на всю територію України, згідно яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» та скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що 30.12.2023 о 10 год. 50 хв., на А/Д М06 Київ-Чоп 447 км. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю км/год у населеному пункті с. Суходоли, де дозволяється рухатися не більше 50 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті та перевищення швидкості зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС 008368.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова не містить посилань на те з якою швидкістю рухався позивач, яке перевищення швидкості вчинив.

З матеріалів справи також вбачається, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності. Згідно сертифікату перевірки типу вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, прилад відповідає типу засобів вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту та даний сертифікат діючий до 26.12.2028.

Також можливість використання виробу TruCam LTI 20/20, виробництва Laser TechnologyInc, підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу № UA.TR.001 84-20 Rev. 0 від 13.07.2020 та сертифіката відповідності № UA.TR.001 22 005-21 від 10.03.2021.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідач не надав суду диск з відеозаписом та фото з приладу TruCam LTI 20/20 ТС 008368, як не надано і відео з боді-камери поліцейського.

Також суд зазначає, що з указаної постанови неможливо установити у чому полягає правопорушення, оскільки вказана постанова не містить посилань на те з якою швидкістю рухався позивач та яке перевищення швидкості вчинив.

Наразі, беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР не підтверджено належними і допустимими доказами.

Також суд звертає увагу на пояснення викладені відповідачем у відзиві, який зазначив, що 30.12.2023 позивач керував транспортним засобом зі швидкістю 94 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год., тобто перевищив швидкість більш ніж на 50 км/год., що є нелогічним, та вчергове підтверджує ту обставину, що у відповідача відсутні належні докази, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про незаконність постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2023 серії БАД № 475083.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 475083 від 30.12.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: м.Київ, вул.Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А Усатова