Справа № 400/1316/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1316/24

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року адвокат Абакумов С. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що викладене в пункті 51 протоколу засідання № 20/в від 03.11.2023, про відмову в призначені одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, встановлену пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням i виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, його довірителю відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що суперечить вимогам пункту 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з такою відмовою адвокат указує, що направлення на проходження медико-соціальної експертизи для визначення відсотка втрати працездатності, незважаючи на наявне захворювання та звільнення за станом здоров`я, позивач отримав значно пізніше після звільнення, а тому він об`єктивно не мав можливості отримати відповідну довідку медико-соціальної експертизи про встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у строки, визначені законодавством.

Адвокат також зауважив, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги.

Водночас, у випадку пропуску такого строку, виключними підставами для визнання пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Понад те, на його переконання збіг, встановленого законодавством строку, не свідчить, що особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що факт отримання позивачем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, був встановлений Обласним центром медико-соціальної експертизи Миколаївської області 02.10.2023, тобто більш чим через 5 місяців після його звільнення з військової служби.

Досліджуючи підстави, викладені в позовній заяві, суд установив відсутність обґрунтування причин непроходження медико-соціальної експертизи протягом трьох місяців з дня звільнення з військової служби, а також покликання на докази про неможливість через непереборні обставини, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами звернутися до Міністерства оборони України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у визначений Законом строк.

Також суд першої інстанції відзначив, що за наявними матеріалами справи не встановив жодних поважних причин, які перешкоджали б позивачу пройти таку медико соціальну експертизу протягом трьох місяців з дня звільнення з військової служби і вчасно звернутись до відповідача.

Керуючись пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд першої інстанції дійшов висновку, що права на отримання одноразової грошової допомоги у позивача не виникло, оскільки факт отримання позивачем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, був встановлений Обласним центром медико-соціальної експертизи Миколаївської області 02.10.2023, тобто після спливу трьох місяців від дня звільнення з військової служби, що суперечить вимогам зазначеної норми.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, адвокат Абакумов С. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає таке.

По-перше, адвокат вважає хибним твердження суду першої інстанції, що факт отримання позивачем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, яке призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, встановлений Обласним центром медико-соціальної експертизи Миколаївської області 02.10.2023.

З цього приводу, адвокат звертає увагу, що 02.10.2023 медико-соціальною експертизою було встановлено ступінь втрати працездатності 20 відсотків, а причинно-наслідковий зв`язок захворювання із захистом Батьківщини підтверджений 13.08.2023.

По-друге, адвокат указує, що, одразу після отримання 02.10.2023 довідки медико-соціальної експертизи, його довіритель звернувся за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, а до цієї дати позивач не мав підстав для звернення за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, оскільки не був визначений ступінь втрати працездатності.

По-третє, адвокат продовжує наполягати, що направлення позивача на проходження медико-соціальної експертизи для визначення відсотка втрати працездатності, незважаючи на наявне захворювання та звільнення за станом здоров`я, отримано значно пізніше після звільнення Наведене, на його думку свідчить про те, що його довіритель об`єктивно не мав можливості отримати відповідну довідку медико-соціальної експертизи про встановлення ступеня втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у строки, визначені законодавством, а відтак не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд відбувся 02.10.2023.

Представник Міністерства оборони України, скориставшись правом подання відзиву на апеляцію, зазначила про обґрунтованість та законність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Стаття 311 КАС України надає право суду апеляційної інстанції розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

У період з 2022 року по 26.04.2023 позивач проходив військову службу та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 № 3864.

Згідно з довідкою Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2023 № 1041 позивач мав захворювання, пов`язані з проходження військової служби.

При цьому, у цій довідці не було визначено ступінь втрати позивачем працездатності.

26 квітня 2023 року позивач був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.08.2023 №3358, позивачу встановлено захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Водночас, даною Військово-лікарською комісією, постанову Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2023 про наявність у позивача захворювання, пов`язаного з проходження військової служби - відмінено.

Далі, за результатами проведеного 02.10.2023 огляду позивача Обласний центр медико-соціальної експертизи Миколаївської області видав довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 076663, згідно з якою ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 20 відсотків, причина професійної непрацездатності захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням 20 відсотків втрати працездатності, будучи звільненим зі Збройних Сил України звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останній, прийнявши документи та засвідчивши їх копії, разом з висновком щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги звернувся до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням i виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за призначенням і виплатою позивачу одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду документів на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.11.2023 №5007 надійшов витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.11.2023 № 20/в (далі Протокол № 20/в).

Даний витяг з протоколу, ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав на адресу позивачу.

Відповідно до Протоколу № 20/в позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнено з військової служби відбулося 26.04.2023, а ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини встановлено 02.10.2023, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, що суперечить пункту 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

За правилами частини другої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Пунктом 2 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975), у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата огляду, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Фактичними обставинами справи встановлено, що 26.04.2023 позивач був звільнений з військової служби.

02.10.2023, за результатами проведеного огляду позивача, Обласним центром медико-соціальної експертизи Миколаївської області було видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 076663, згідно з якою ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 20 відсотків, причина професійної непрацездатності захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, факт отримання позивачем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, був встановлений Обласним центром медико-соціальної експертизи більш ніж через 5 місяців після його звільнення з військової служби.

Є важливим, що підпункт 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також абзаці перший та другий пункту 7 Порядку № 975 містять імперативну норму щодо строку виплати одноразової грошова допомога у разі втрати працездатності без установлення інвалідності.

Себто дана норма виражає розпорядженнях держави дотримуватися відповідних строків та не допускати ніяких відхилень. Установлені наведеними вище нормами правила поведінки, є обов`язковими для учасників правовідносин, і відступати від цих правил вони не можуть.

Отож, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

У доводах апеляційної скарги, адвокат указує на те, що 02.10.2023 позивачу було надано відповідну довідку медико-соціальної експертизи про ступінь втрати працездатності 20 відсотків, а причинно-наслідковий зв`язок захворювання із захистом Батьківщини підтверджений 13.08.2023.

Колегія суддів вважає, що даний довід є неспроможним, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з дати встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, що відображається у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Саме після отримання 02.10.2023 позивачем довідки медико-соціальної експертизи, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням i виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

До отримання відповідної довідки, підстав для звернення не було.

Відповідаючи на довід апеляції про існування об`єктивних причин несвоєчасного проходження ОСОБА_1 медико-соціальної експертизи для визначення відсотка втрати працездатності, яке пов`язано зі запізненим отриманням направлення на таке проходження, колегія суддів звертається до доводів суду першої інстанції, що наявними матеріалами справи не встановив жодних поважних причин, які перешкоджали б позивачу вчасно пройти медико соціальну експертизу протягом трьох місяців з дня звільнення з військової служби і вчасно звернутись до відповідача.

Себто, докази, які б свідчили про вину суб`єктів владних повноважень у перешкоджанні ОСОБА_1 у тримісячний строк пройти медико-соціальну експертизу для визначення відсотка втрати працездатності - відсутні.

Слід зазначити, що у постанові від 26.06.2018 (справа №750/5074/17), а також у постанові від 18.11.2021 (справа № 818/2363/18) Верховний Суд дійшов наступного висновку:

«З 01 січня 2017 року для військовослужбовців строкової військової служби встановлений окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу, протягом якого в разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги. Такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або встановлюється не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що відбулися в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає».

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що надала обґрунтовані відповіді на доводи скаржника, які були доречними у цій справі. Слід зазначити, що за практикою Європейського суду з прав людини, суди не мають надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін, але призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 03.03.2025.