Справа № 620/16095/24
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Чернігів Справа № 620/16095/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом Північного офісу Держаудитслужби до Військової частина НОМЕР_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Північний офіс Держаудитслужби звернулось до суду з позовом до Військової частина НОМЕР_1 про стягнення коштів, в якому просить:

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 до Державного бюджету код доходів 24060300 (інші надходження) кошти в сумі 129548,16 гривень.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що грошове забезпечення, залучених на виконання господарської угоди по наданню послуг з забезпечення оборони та охорони об`єктів оборонного значення транспортної інфраструктури ДП «Украерорух» протягом січня-лютого 2022 року за договором від 01.06.2021 № 4-283-2021, військовослужбовців здійснювалося за рахунок коштів загального фонду, тоді як фактично певна кількість часу витрачалася військовослужбовцями для надання платних послуг відповідно до укладеного договору. Внаслідок вищезазначеного, військовою частиною за рахунок коштів загального фонду державного бюджету здійснено видатки на покриття витрат на оплату грошового забезпечення військовослужбовців, задіяних при наданні платних послуг на загальну суму 129548,16, чим порушено частину 4 статті 13, статтю 51 Бюджетного кодексу України.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 16.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку подано до суду відзив на позов, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, зазначає, що відповідач при виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які виконували завдання по охороні об`єктів транспортної інфраструктури ДП «Украерорух» протягом січня-лютого 2022 року за договором від 01.06.2021 № 4-283-2021 діяв у чіткій відповідності до вимог спеціального законодавства, яке регулює такі відносини. Пункт 5 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 18.01.2024 № 262508-14/193-2024, на яку посилається позивач у своєму позові, є таким, що суперечить вимогам спеціального законодавства, яким врегульовано порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту.

Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 262 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань слідує, що Військова частина НОМЕР_1 є державною установою.

Відповідно до пункту 8.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року та пункту 5.1.6.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року, Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 або НОМЕР_2 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту за період, з 01.01.2022 по 30.06.2023, якою встановлені порушення, що відображені в акті ревізії від 15.12.2023 № 08-30/06, підписаного об`єктом контролю 27.12.2023 із запереченнями. Заперечення не прийняті, відповідь надана листом від 17.01.2024 № 262508-14/178-2024.

При цьому, в ході ревізії встановлено, що на виконання договору від 01.06.2021 №4-283/2021, укладеного з Державним підприємством обслуговування повітряного руху (далі - ДП «Украерорух») ВЧ НОМЕР_1 протягом січня-лютого 2022 року надавались послуги ДК 021:20-4 «Оборонні послуги (забезпечення оборони та охорони об`єктів оборонного значення)».

Ціна договору визначена в додатку 1 до нього і містить лише вартість 1 послуги варти без уточнення її складу та калькуляції.

Для організації ротації особового складу, який залучається для виконання завдань за призначенням, відповідно до умов договору від 01.06.2021 №4-283/2021, укладеного з Державним підприємством обслуговування повітряного руху (за період з 01.01.2022 по 23.02.2022) наказами командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.12.2021 № 682, від 06.01.2022 №11, від 04.02.2022 №70 призначався особовий склад з вибуттям з місця постійної дислокації та включення до складу 72 тактичної групи.

Згідно з даними меморіальних ордерів № 4 «Накопичувальна відомість за розрахунками з дебіторами» в період, з 01.01.2022 по 30.06.2023 до спеціального фонду кошторису ВЧ НОМЕР_1 надійшли кошти в якості оплати за надані послуги охорони від ДП «Украерорух» на загальну суму 129 548,16 гривень.

Надходження спрямовано до доходів спеціального фонду від господарської діяльності (надходжень підгрупи 2 першої групи).

Проте ВЧ НОМЕР_1 не було передбачено у кошторисах на відповідні періоди витрачання коштів спеціального фонду для забезпечення надання послуг охорони, які здійснювались на платній основі.

За результатами ревізії встановлено, що до видатків ВЧ НОМЕР_1 , пов`язаних наданням послуг охорони об`єкту, що належить ДП «Украерорух» відносились видатки на грошове забезпечення особового складу, що вибував з місця постійної дислокації за весь період його перебування.

Грошове забезпечення здійснювалося за рахунок коштів загального фонду, тоді як фактично певна кількість часу витрачалася військовослужбовцями для надання платних послуг відповідно до укладеного договору. Враховуючи кількість відпрацьованого часу військовослужбовцями загальна сума витрат на їх утримання (грошове забезпечення із нарахуваннями), здійснених за рахунок загального фонду склала 129 548,16 грн.

Отже ревізією встановлено, що в порушення частини 4 статті 13 Бюджетного кодексу України, видатки на надання платних послуг з охорони об`єктів транспортної інфраструктури ДП «Украерорух» в сумі 129 548,16 грн проведено повністю за рахунок загального фонду.

У зв`язку з тим, що під час проведення ревізії виявлені порушення, які не усунені, на адресу ВЧ НОМЕР_1 направлено вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 18.01.2024 № 262508-14/193-2024.

Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області направлено лист від 17.09.2024 № 262508-14/3089-2024 про стан виконання вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавств від 18.01.2024 № 262508-14/193-2024.

Із листа-відповіді від 09.10.2024 № 1929 ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що об`єктом контролю не забезпечено відшкодування на користь державного бюджету, вартість безпідставно здійсненого покриття за рахунок коштів загального фонду кошторису видатків на грошове забезпечення осіб, задіяних при наданні послуг з охорони об`єктів транспортної інфраструктури ДП «Украерорух» в сумі 129 548,16 гривень.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язкової вимоги на суму 129 548,16 грн позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 до Державного бюджету, код доходів 24060300 (інші надходження) кошти в сумі 129548,16 гривень.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 є державною установою.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, які виділяються Міністерству оборони України окремим рядком на утримання Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також інших джерел, передбачених законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України можуть здійснювати господарську діяльність згідно із законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.

До господарської діяльності у Збройних Силах України належить діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України з оборонних закупівель, пов`язана із закупівлею товарів, робіт і послуг оборонного призначення за імпортом, яким в установленому законодавством порядку надані повноваження на право здійснення імпорту товарів військового призначення і товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Згідно статті 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до абзацу 1 статті 8 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» кошти, одержані від здійснення військовими частинами господарської діяльності, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на національну оборону відповідно до кошторису Міністерства оборони України.

Пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України визначено, що Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами України.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до нормативно-правових актів, що регулюють бюджетні відносини в Україні, зокрема, відносяться Бюджетний кодекс та закон про Державний бюджет України.

Частиною першою статті 13 Бюджетного кодексу України визначеною, що бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.

Згідно із частинами 4, 8 статті 13 Бюджетного кодексу України власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи: перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством; друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю; підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ, що здійснюється відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна";підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі підгрупи: підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 - надходження, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, у тому числі заходів з відчуження для суспільних потреб земельних ділянок та розміщених на них інших об`єктів нерухомого майна, що перебувають у приватній власності фізичних або юридичних осіб; підгрупа 3 - надходження, що отримують державні і комунальні заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право; надходження, що отримують державні і комунальні заклади фахової передвищої та вищої освіти, наукові установи та заклади культури як відсотки, нараховані на залишок коштів на поточних рахунках, відкритих у банках державного сектору для розміщення власних надходжень, отриманих як плата за послуги, що надаються ними згідно з основною діяльністю, благодійні внески та гранти; підгрупа 4 - 30 відсотків дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є майнові права інтелектуальної власності, виключні майнові права на які належать державним науковим установам (крім державних наукових установ оборонно-промислового комплексу), державним університетам, академіям, інститутам;

Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев`ятої статті 51 цього Кодексу) на: покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи); організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи); ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов`язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1, 3 і 4 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).

Платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Пунктом 30 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень - є кошторис.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України визначено особливості здійснення окремих видатків бюджету, а саме керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно з частиною 1, абз.1,2 частини 2 статті 55 Бюджетного кодексу України захищеними видатками бюджету визнаються видатки загального фонду бюджету, обсяг яких не може змінюватися при здійсненні скорочення затверджених бюджетних призначень. Захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду, зокрема, на: оплату праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок №228, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до пункту 1 якого кошторис бюджетних установ має такі складові частини: загальний фонд, який містить обсяг надходжень із загального фонду бюджету та розподіл видатків за повною економічною класифікацією видатків бюджету на виконання бюджетною установою (далі - установа) основних функцій або розподіл надання кредитів з бюджету за класифікацією кредитування бюджету; спеціальний фонд, який містить обсяг надходжень із спеціального фонду бюджету на конкретну мету та їх розподіл за повною економічною класифікацією видатків бюджету на здійснення відповідних видатків згідно із законодавством, а також на реалізацію пріоритетних заходів, пов`язаних з виконанням установою основних функцій, або розподіл надання кредитів з бюджету згідно із законодавством за класифікацією кредитування бюджету.

Пунктами 18, 19 Порядку №228 формування спеціального фонду проекту кошторису в частині власних надходжень бюджетних установ (далі - власні надходження) здійснюється за групами та підгрупами, визначеними Бюджетним кодексом України.

Спеціальний фонд проекту кошторису передбачає складення зведення показників спеціального фонду кошторису за всіма джерелами надходження коштів до цього фонду та відповідними напрямами їх використання. Розподіл видатків бюджету та надання кредитів з бюджету спеціального фонду проекту кошторису проводиться виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень, запланованих на цю мету в зазначеному фонді.

Згідно з пунктом 20 Порядку №228 під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об`єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності здійснення видатків на охорону праці, погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому бюджетному періоді.

Відповідно до пункту 23 Порядку №228 встановлено, що видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов`язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов`язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

При цьому розпорядник здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов`язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків за цими зобов`язаннями із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.

Жодним з вище перелічених нормативних актів безпосередньо не врегульовано порядок надання платних послуг по забезпеченню безпеки військовослужбовцями Збройних Сил України та процедур оплати грошового забезпечення цим військовослужбовцям, які в межах робочого часу залучаються до роботи на виконання, укладених військовою частиною господарських договорів по наданню вказаних платних послуг за рахунок спеціального фонду.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що зазначені положення вказують на необхідність покриття витрат, пов`язаних з організацією та наданням таких послуг, і не свідчать про необхідність складання штатного розпису по спеціальному фонду та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям саме із спеціального фонду.

Отже відповідачем правомірно здійснювалися видатки на грошове забезпечення військовослужбовців відповідно до кошторисних призначень із загального фонду в межах бюджетних асигнувань.

Дана позиція суду узгоджується із практикою Вищого адміністративного суду України із розгляду аналогічних справ, викладеною в ухвалі від 09.09.2015 №К/800/52439/13, у постанові Верховного суду від 20.02.2020 у справі №804/13692/15.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Північний офіс Держаудитслужби (вул. Січових Стрільців, буд. 18, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 40479560; адреса для листування: Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області - вул. Єлецька, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 40919597).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ).

Суддя В.В. Падій