Справа № 420/20746/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Пудової Г.В.

За участю сторін:

Представника позивача: Гусарова О.Л.

Представника відповідача: Зарудної А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 року за №0-1553, №0-1553, №0-1553, №0970712- 2407-1553, від 06.09.2022 року за №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553, №1-1553-2020, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019-2022 податкові періоди;

- визнати протиправними дії Головного Управління ДПС в Одеській області щодо одночасного надсилання ОСОБА_1 в одному податковому періоді повідомлень-рішень по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019-2021 звітні роки та зобов`язати Головне Управління ДПС в Одеській області утриматися від надсилання ОСОБА_1 в одному податковому періоді повідомлень-рішень по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за більшу кількість податкових періодів, ніж один звітний рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головне управління ДПС в Одеській області винесло податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 року за №0-1553, №0-1553, №0-1553, №0970712- 2407-1553, від 06.09.2022 року за №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553, №1-1553-2020, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019-2022 податкові періоди.

Разом з тим позивач стверджує, що надіслання повідомлень-рішень є не суто формальним обов`язком податкових органів, а є необхідною умовою для виникнення обов`язку фізичної особи щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Враховуючи вказане, вищезгадані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки процедура надіслання вказаних рішень суперечить чинному законодавству, з огляду на що позивач була змушена звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 23.07.2024 року по справі №420/20746/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

07.08.2024 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив по справі (а.с.55-82), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що згідно статей 102, 266 ПК України податковим органом було сформовано 06.09.2022 року в автоматичному режимі за 2019 2021 податкові періоди та 05.04.2023 року за 2022 податковий період податкові повідомлення рішення по сплаті податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. ППР було направлено платнику, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на останню відому адресу платника: АДРЕСА_1 , які згодом повернулися до відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того у відзиві зазначено, причина одночасного прийняття ППР за період 2020-2022 року відповідає чинному законодавству, а саме: ст.102.1 та ст.266.7.2 ПКУ.

12.08.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 83-87).

Ухвалою суду від 27.09.2024 року адміністративну справу №420/20746/24 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження в порядку.

23.10.2024 року, 26.11.2024 року та 04.12.2024 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких представники сторін висловили власні правові позиції по суті спірних правовідносин, та надали додаткові докази по справі та письмові пояснення (а.с.123-162, 163-172).

Ухвалою суду від 23.10.2024 року провадження по справі було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та відповідно поновлено ухвалою суду 04.12.2024 року.

04.12.2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

21.01.2025 року у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні було оголошено перерву для підготовки сторін до судових дебатів та призначено наступне судове засідання на 25.02.2025 року.

25.02.2025 року в судових дебатах сторони наполягали на висловлених раніше власних правових позиціях щодо заявлених позовних вимог.

Суд під час розгляду справи по суті встановив наступне.

Згідно відомостей інформаційно комунікаційної системи (далі ІКП), ОСОБА_1 за неосновним місцем обліку зареєстрована за наступною адресою: АДРЕСА_1 , а згідно даних ДРФО місцем її проживання є наступна адреса: АДРЕСА_2 (кв. 159-161).

Згідно ІКП «Податковий блок», за позивачем станом на дату формування податкових повідомлень-рішень за податковий період 2019 2022 років, на праві власності перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- житлова будівля за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 237,7 кв.м, розмір 1/4 , власник з 16.02.2018 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 54,9 кв.м, розмір частки 1/2 , власник з 30.12.2020 року;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_5 загальна площа 52,30 кв., розмір частки 1/2 , власник з 18.11.2021 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 90,0 кв.м, розмір частки 1/1, власник з 19.02.2019 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , загальна площа 266,2 кв.м, розмір частки 1/3, власник з 11.03.2019 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_8 , загальна площа 57,2 кв.м., розмір частки 2/3, власник з 2/3, 12.12.2018 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_9 , загальна площа 33,9 кв.м, розмір частки 1/2, власник з 19.05.2018 року, припинене 26.04.2019 року;

- нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_10 , загальна площа 120,0 кв.м., розмір частки 1/3, власник з 07.06.2017 року.

На підставі вищезазначеного, 06.09.2022 року податковим органом було сформовано наступні податкові повідомлення-рішення (а.с.27-34) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами:

1) №1-1553-2019 - за період 2019 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 59,43 кв.м;

2) №1-1553-2019 - за період 2019 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , розмір частки 40 кв.м;

3) №1-1553-2019 за період 2019 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , розмір частки 88,73 кв.м;

4) №1-1553-2019 - за період 2019 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , розмір частки 90 кв.м;

5) №1-1553-2020 - за період 2020 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 59,43 кв.м;

6) №1-1553-2020 - за період 2020 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 118, 3в, розмір частки 88,73 кв.м;

7) №1-1553-2020 - за період 2020 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , розмір частки 90,00 кв.м;

8) №1-1553-2020 - за період 2020 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , розмір частки 40 кв.м;

9) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , розмір частки 40 кв.м;

10) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , розмір частки 90,00 кв.м;

11) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 118, 3в, розмір частки 88,73 кв.м;

12) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки 59,43 кв.м;

13) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , розмір частки 57,20 кв.м;

14) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , розмір частки 26,15 кв.м;

15) №1-1553 - за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , розмір частки 16,95 кв.м;

16) №1-1553 за період 2021 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , розмір частки 27,45 кв.м.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу за наступною адресою: АДРЕСА_1 , але була повернута на адресу податкового органур з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою форми Ф.20 від 08.12.2022 року (а.с.35-36).

Крім того, 05.04.2023 року податковим органом було сформовано наступні податкові повідомлення-рішення (а.с.36-38) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами:

1) №0-1553 за період 2022 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 103, розмір частки 26,15 кв.м;

2) №0-1553 за період 2022 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , розмір частки 40,00 кв.м;

3) №0-1553 - за період 2022 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , розмір частки 27,45 кв.м;

4) №0970712- 2407-1553 - за період 2022 року по об?єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , розмір частки 57,20 кв.м.

Вищевказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу за наступною адресою: м. Одеса, вул. Транспортна, 8, 9, але була повернута на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується довідкою форми Ф.20 від 30.10.2023 року (а.с.38-39).

Разом з тим, позивач посилається на те, що копії повідомлень про вручення поштового відправлення не містять даних щодо того, який саме документ у них направлявся, адже така інформація повинна бути вміщена в описі вкладення, що формується окремо та підтверджується працівником підприємства поштового зв`язку.

Крім того, позивач стверджує, що оскаржувані ППР направлялись на наступну адресу: АДРЕСА_2 , яка не є адресою позивача. Тобто, за твердженням сторони позивача, будь-які повідомлення-рішення, що не були надіслані за адресою (місцезнаходженням) платника податків, не можуть вважатися належним чином врученими, а податкові зобов`язання, які вони містять, не є узгодженими.

Також сторона позивача зазначила, що діюче законодавство не містить норми, яка б дозволяла податковим органам надсилати в одному податковому періоді повідомлення-рішення за більшу кількість податкових періодів, ніж один звітний рік.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що складені та надіслані платнику податків із порушенням чинного законодавства, позивач звернулась за їх оскарженням з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши сторін у судових засіданнях, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 ст. 266 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а у силу положень п.п. 266.3.1 ст. 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За п.п.42.2 та 42.3 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно п.п.260.10.1 п.260.10 ст.260 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

За п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
За п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Аналізуючи вищевказане, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для виключно для фізичних осіб за кожний окремий об`єкт житлової або нежитлової нерухомості обчислюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі такого об`єкту та відповідної ставки податку, та оформлюється у вигляді податкового повідомлення-рішення. Вказане ППР разом з детальним розрахунком суми податку надсилаються платнику податку контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Разом з тим, варто зауважити, що приписи ПК України чітко зазначають, що вищезгаданий податок для фізичних осіб може бути обчислений та нарахований контролюючим органом за податкові (звітні) періоди (роки) не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Як було встановлено судом за час розгляду справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області було обчислено та надіслано позивачу податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме ППР від 05.04.2023 року №0-1553, №0-1553, №0-1553, №0970712- 2407-1553 за податковий період 2022 року, та ППР від 06.09.2022 року за №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553-2019, №1-1553, №1-1553-2020, №1-1553-2019, №1-1553-2020, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553, №1-1553 за податкові періоди 2019-2021 року.

Тобто, вищевказане обчислення розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, одночасно за декілька звітних періодів в одному календарному році, відповідає строкам, встановленим п.102.1 ст.102 ПК України, а тому виключає протиправність дій з боку податкового органу в цій частині.

З цього приводу суд також критично ставиться до твердження сторони позивача відносного того, що діюче законодавство не передбачає норми, яка дозволяє податковому органу надсилати платнику податків в одному податковому періоді повідомлення-рішення за декілька податкових періодів, ніж за один звітний рік.

Щодо посилань сторони позивача на те, що примірники повідомлень про вручення поштових відправлень не містять даних щодо того, які саме документи направлялись, адже така інформація повинна бути вміщена в описі вкладення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 було затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (далі Правила), які також визначають права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

За п.п.13 п.2 Правил рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.

За п.8 Правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю.

До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, реєстровані з оголошеною цінністю.

За п.17 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.

Правил послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Із системного аналізу зазначених норм слідує, що Правилами № 270 визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю, але з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю, тоді як до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 31.01.2024 року у справі №140/12235/21 та від 15.08.2024 року по справі №380/18997/21.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, за приписами ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як було встановлено судом за час розгляду справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення у період 2022-2023 року були надіслані податковим органом позивачу шляхом направлення саме рекомендованих листів з повідомленням про вручення. Разом з тим, як свідчить вищевказана правова позиція та приписи Правилам №270, опис вкладення не передбачений для рекомендованих листів, що також свідчить про відсутність порушень з боку податкового органу при надіслання вищезгаданих ППР за адресами позивача.

Щодо посилань сторони позивача на факт надіслання податкових повідомлень-рішень за адресою, яка не є адресою позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п.63.3 ст.63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Підпунктом 42.2 ст.42 ПК України чітко передбачено, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Тобто, п.п.42.2 ст.42 ПК України не розгалужує податкову адресу за основним місцем обліку та неосновним.

У той же час, ПК України згідно пункту 42.5 статті 42 закріплює, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд акцентує увагу на тому, що пункту 42.5 ст.42 ПК України закріплює причини невручення платнику податків необхідного документу, які залежать не від протиправних дій податкового органу, а дій платника податку, зокрема, відмова у прийнятті документу, незнаходження за фактичним місцезнаходження, а також х інших причин, серед яких, враховуючи диспозицію п. 42.5 ст.42 ПК України, є така причина як «за закінченням терміну зберігання».

У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.

Вищевказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.11.2022 року по справі №160/10776/21.

Як було встановлено судом вище, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.09.2022 року були надіслані позивачу за адресою неосновного податкового обліку, а саме - АДРЕСА_1 , а податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 були надіслані позивачу за адресою основного податкового обліку, а саме - АДРЕСА_2 . При цьому, рекомендовані листи з повідомленням про вручення були повернуті на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» за двома податковими адресами.

Враховуючи вищевказане суд доходить висновку, що контролюючий орган не здійснив протиправних дій щодо надіслання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачу за її податковими адресами за основним та неосновним місцем обліку. З цього ж приводу суд критично ставиться до посилань сторони позивача на неузгодженість грошового зобов?язання через той факт, що вищезгадані повідомлення-рішення, на її думку, не були надіслані за адресою (місцезнаходженням) ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до посилань сторони позивача відносно того, що за нежилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_10 , у ППР вказана загальна площа об`єкта 120 кв.м, в той час як вона дорівнює 49,8 кв.м, оскільки згідно ППР №0-1553 від 05.04.2023 року та ППР №1-1553-2019, №1-1553-2020 від 06.09.2022 року вбачається, що у детальному розрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, в п.5 (загальна площа об?єкта) дійсно зазначено площу об`єкта у розмірі 120 кв.м, тоді як в п.6 (розмір частки у праві спільної власності на об`єкт) зазначено розмір частки позивача на вказаний об?єкт нерухомого майна, що відповідає 40 кв.м (а.с.27 зворотній бік, а.с.30 зворотній бік, а.с.37). Аналогічні відомості зазначені в окремих розрахунках податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с. 12-15).

Також суд критично ставиться до посилань сторони позивача на те, що відносно нежитлового приміщення 104-А по вул. Костанді у м. Одесі було здійснено відчуження частки у праві власності іншій особі, оскільки в матеріалах справи наявний Договорі дарування нерухомого майна (далі Договір дарування) (а.с.22-23), згідно якого вбачається факт безоплатної передачі у власність іншій особі як дарунок, частку нежитлового приміщення, загальною площею 57,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 . Тобто, враховуючи приписи вказаного Договору дарування, іншій особі було передано у власність лише частку нежитлового приміщення, тоді як інша частку залишилась на праві власності у позивача. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт відчуження частки, яка належить позивачу, на праві власності іншій особі. У той же час, з ППР №№1-1553 від 06.09.2022 року та №№0970712- 2407-1553 від 05.04.2023 року та наявного в них детального розрахунку суми податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, в п.5 (загальна площа об?єкта) зазначено площу об`єкта у розмірі 57,20 кв.м, тоді як в п.6 (розмір частки у праві спільної власності на об`єкт) зазначено розмір частки позивача на вказаний об?єкт нерухомого майна, що відповідає також 57,20 кв.м (а.с.33, 38) , який, згідно приписам вищевказаного Договору дарування, залишився у позивача після відчуження частки нежитлового приміщення іншій особі.

Суд також не враховує посилання сторони позивача відносно того, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать позивачу, в рядку 1 включає 2 об`єкти нерухомості, а саме: Одеська обл, Одеса, Люстдорфська дорога, 1 та Люстдорфська дорога, 1Б, оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за вказаним об`єктом нерухомого майна із реєстраційним №101 містяться відомості про зміну адреси вищезазначеного об?єкту, а саме у 2018 році була змінена його адреса - з «м. Одеса, Люстдорфська дорога, 1» на « АДРЕСА_6 » (а.с.139 зворотній бік). Варто зазначити, що загальна площа об`єкта у розмірі 90 кв.м, що зазначена у вищевказаному витязі, відповідає відомостям щодо розміру об?єкту нерухомого майна, зазначеного у ППР №1-1553-2019, №1-1553-2020 та №1-1553 від 06.09.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи встановлення судом фактів дотримання контролюючим органом процедури обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та надіслання відповідних податкових повідомлень-рішень за податковими адресами позивача, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, а тому й підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 264, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_14 ) до Головного управління ДПС в Одеській області до (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 05 березня 2025 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.