Справа № 620/16281/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року Чернігів Справа № 620/16281/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа), про

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не складення та неподання до ІНФОРМАЦІЯ_3 всіх необхідних документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у конкретні проміжки часу за період з 16.10.2023 по 20.02.2024 включно;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 скласти та направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 всі необхідні документи про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у конкретні проміжки часу за період з 16.10.2023 по 20.02.2024 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та у період з 16.10.2023 по 20.02.2024 брав безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Водночас документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 про вказані обставини відповідачем не направлялись, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

23.12.2024 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем відзив на позов не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Представником третьої особи подані пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову, і врахувати, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а також залучити в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки саме він є розпорядником коштів відповідно до постанови КМУ від 23.02.2022 № 154.

Щодо строку звернення до суду.

При відкритті провадження у справі судом враховано, що позивач проходив військову службу, та звільнений лише 07.06.2024, після звільнення почав активно вчиняти відповідні дії щодо захисту своїх прав, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем пропущений строк.

Щодо залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно з частиною п`ятою статті 49 КАС України про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Положеннями статті 50 КАС України визначено, що якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява. У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Представник третьої особи у письмових поясненнях просить залучити в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись не те, що саме він є розпорядником коштів відповідно до постанови КМУ від 23.02.2022 № 154.

Водночас суд зазначає, що предметом спору є протиправна бездіяльність В/Ч НОМЕР_2 щодо не складання та неподання ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідних документів, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях, а не проведення виплат грошового забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У період з 03.10.2023 по 07.06.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 та виконував у зазначений період бойові завдання, що підтверджується військовим квитком.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 16.12.2023 № 1964, за період з 08.11.2023 по 19.11.2023, від 23.02.2024 №420 за період 16.02.2024 по 18.02.2024 рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 ) згідно бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_3 перебувала в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , де брала участь у бойових (спеціальних) завданнях та забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Позивач виконував бойові (спеціальні) завдання пропорційно часу безпосередньої участі згідно з бойовими розпорядженнями (наказами) командира військової частини НОМЕР_4 , у складі оперативного підпорядкування військової частини НОМЕР_1 , яка входить до сил та засобів військової частини НОМЕР_3 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », а саме: боротьба з диверсійно-розвідувальними групами та незаконними збройними формуваннями; утримання районів (територій) у прикордонній смузі, блокування та розгром угрупувань військ і сил противника; захист військ (сил) та об`єктів від засобів ураження, вогневе ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами). Порушень, передбачених пунктом 15 розділу XXXIV «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, протягом зазначеного вище періоду Позивачем не допущено.

Відповідно до витягу з Журналу бойових дій, позивач у період з 16.10.2023 по 29.10.2023, з 07.11.2023по 19.11.2023, з 07.01.2024 по 08.01.2024, з 10.01.2024 по 23.01.2024, з 27.01.2024 по 31.01.2024, з 16.02.2024 по 20.02.2024 ніс бойове чергування згідно бойових розпоряджень командира: №63 осб від 26.0і6.2023 №3дск, бойового розпорядження командира НОМЕР_5 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО №236 дек від 21.10.2023, № НОМЕР_5 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО №236 дек від 21.10.2023., бойового розпорядження командира НОМЕР_7 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО №2138 дек від 07.11.2023, ; № НОМЕР_5 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО №334 дек від 30.12.2023, НОМЕР_8 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО №334 дек від 30.12.2023., бойового розпорядження командира НОМЕР_7 об ТрО НОМЕР_6 обр ТрО; №259 дек від 05.02.2024.

У листі від 30.07.2024 №6/6464 ІНФОРМАЦІЯ_8 зазначено, що військова частина НОМЕР_1 не передбачена переліком (Наказ МОУ №44 від 07.06.2018), а відтак позбавлені права видачі довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих військових частин військовослужбовців. Таким чином, видані довідки про виконання бойових завдань (додатки №1, 2, 3) не дає підстав ІНФОРМАЦІЯ_9 зробити належні виплати додаткової винагороди особовому складу відповідного підпорядкованого підрозділу охорони.

У листі від 25.09.2024 №1603 Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що довідки про безпосередню участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань пропорційно часу безпосередньої участі, згідно з бойовими розпорядженнями (наказами) командира Військової частини НОМЕР_1 на підставі рапортів командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 капітана ОСОБА_2 були надані за відповідні періоди за вихідними №1964 від 16.12.2023 та №420 від 23.02.2024 (бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , були отримані командиром роти охорони під особистий підпис). Службовим особами Військової частини НОМЕР_1 жодні документи, що стосуються виплат військовослужбовцям роти ІНФОРМАЦІЯ_10 до ІНФОРМАЦІЯ_11 у військову частину не надходило.

У листі №502/15/8620 від 26.09.2024 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_7 », зазначено, що з метою підтвердження залучення особового складу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_8 до складу сил і засобів діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та виконання ними відповідних бойових завдань, зазначених у довідці ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 направлено клопотання командиру Військової частини НОМЕР_1 про надання копій підтверджуючих документів, які зазначені у відповідних довідках. Після отримання зазначених документів командуванням ІНФОРМАЦІЯ_8 буде прийнято рішення щодо можливості виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 .

Станом на сьогодні досудові заходи врегулювання спору не призвели до відновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1, ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII закріплено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Частиною 1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У ч.3 ст.25 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" закріплено, що військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Відповідно до п. 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "є Підтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.0.2022 № 168 Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/а/29.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Отже, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що введення документів, передбачених законодавством, які б підтверджували участь відряджених військовослужбовців у бойових діях або у здійсненні заходів, належить до виключної компетенції військових частин за місцем несення служби та перебування у відрядженні, а тому відсутність таких документів за умови наявності інших належних, достовірних, допустимих та неспростованих доказів, які доводять факт безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або здійсненні заходів, не може позбавляти права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди. Тягар за неналежне ведення документації має нести військова частина, а не військовослужбовець.

Щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, В/Ч НОМЕР_1 сформовано довідки від 16.12.2023 № 1964, за період з 08.11.2023 по 19.11.2023, від 23.02.2024 №420 за період 16.02.2024 по 18.02.2024. Докази, що видані позивачу довідки відкликались з підстав їх помилкової видачі, або що взамін них була видана нова довідка іншого змісту, відповідачем суду не надано. Проте, як вбачається з матеріалів справи, до довідок увійшли не всі періоди перебування позивача на бойових чергуваннях відповідно до витягу з Журналу бойових дій. Причини неподання до ІНФОРМАЦІЯ_3 документів щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у періоди: з 16.10.2023 по 29.10.2023, з 07.11.2023 по 19.11.2023, з 07.01.2024 по 08.01.2024, з 10.01.2024 по 23.01.2024, з 27.01.2024 по 31.01.2024, з 16.02.2024 по 20.02.2024, відповідачем суду не наведено.

Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не складанні та неподанні до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 16.10.2023 по 29.10.2023, з 07.11.2023 по 19.11.2023, з 07.01.2024 по 08.01.2024, з 10.01.2024 по 23.01.2024, з 27.01.2024 по 31.01.2024, з 16.02.2024 по 20.02.2024.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд).

Так, у справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не поданні до ІНФОРМАЦІЯ_3 всіх необхідних документів про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у періоди: з 16.10.2023 по 29.10.2023, з 07.11.2023по 19.11.2023, з 07.01.2024 по 08.01.2024, з 10.01.2024 по 23.01.2024, з 27.01.2024 по 31.01.2024, з 16.02.2024 по 20.02.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти та подати до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у періоди: з 16.10.2023 по 29.10.2023, з 07.11.2023 по 19.11.2023, з 07.01.2024 по 08.01.2024, з 10.01.2024 по 23.01.2024, з 27.01.2024 по 31.01.2024, з 16.02.2024 по 20.02.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_10 .

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко