Справа № 160/24864/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди 100 000 гривень на місяць, за періоди часу перебування в зв`язку із пораненням на стаціонарному лікуванні у медичних закладах з 08.11.2023 року по 21.11.2023 року включно, з 22.11.2023 року по 06.12.2023 року включно, з 19.01.2024 року по 29.01.2024 року включно, з 21.02.2024 року по 05.03.2024 року включно та з 30.03.2024 року по 09.04.2024 року - протиправною.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 відповідно до пунктів 1-1 та 1-2 Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. М 168 в редакції станом на 22.10.2023 року, додаткової винагороди 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування, за періоди з 08.11.2023 року по 21.11.2023 року включно, з 22.11.2023 року по 06.12.2023 року включно, з 19.01.2024 року по 29.01.2024 року включно, з 21.02.2024 року по 05.03.2024 року включно та з 30.03.2024 року по 09.04.2024 року в сумі 211 894,67 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у період листопад 2023 - квітень 2024 року після отриманої травми та у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, додаткова щомісячна винагорода у збільшеному до 100 000 грн розмірі, встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, не виплачувалась. Таку бездіяльність відповідача, вважає протиправною та такою, що суперечить встановленим чинним законодавством України нормам.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що всі виплати грошового забезпечення під час лікування наслідків отриманого поранення позивачем отримано, в свою чергу нарахування додаткових бойових виплат за лікування хронічних захворювань чинним законодавством не передбачено.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, військовослужбовець за мобілізацією старший матрос ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 03.03.2022 відповідно до наказу №46 від 03.03.2022 та звільнений відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2024 № 148 (по стройовій частині).
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.10.2023 №715/36/1/445 Військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_1 22.10.2023 року під час боїв в районі н.п. Кринки Херсонської області одержав бойову травму акубаротравму: Струс головного мозку. Акубаротравма без пошкодження барабанних перетинок. В наслідок чого стаціонарно лікувався по 06.11.23 на різних етапах евакуації у КНП «Миколаївська ОКЛ» та КНП «МКЛ №1» ОМР.
Після закінчення госпіталізації 06.11.2023, відповідно до вимог ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженому Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 22-23, ст. 194), ОСОБА_1 прибув до військової частини, доповів безпосередньому командирові про прибуття та здав медичні документи до медичної служби військової частини НОМЕР_1 .
07.11.2023, продовжуючи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_1 , посилаючись на незадовільний загальний стан здоров`я, звернувся до командування з приводу отримання направлення на обстеження та лікування. Того ж дня командування військової частини НОМЕР_1 , з метою виконання лікувально-профілактичних заходів надало направлення на обстеження і лікування за вих. № 715/36/1/563 від 07.11.2023 з попереднім діагнозом: «НАСЛІДКИ ВИБУХОВОЇ ТРАВМИ 22.10.2023, АКУБАРОТРАВМИ. ДВОБІЧНА СЕНСОНЕВРАЛЬНА ПРИГЛУХОВАТІСТЬ». В подальшому, позивач вибув до КНП «Криворізька МО №7» 07.11.2023 з військової частини НОМЕР_1 , про що доповів своєму безпосередньому командиру рапортом (вх. № 370/232 від 07.11.2023) в порядку підпорядкування, який після розгляду та задоволення передав далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. Після цього наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 № 311 від 07.11.2023 позивача з 08.11.2023 знято з котлового забезпечення військової частини НОМЕР_1 до застосування направлення на обстеження і лікування за вих. № 715/36/1/563 від 07.11.2023 за призначенням.
14.11.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №318 позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 60-РС від 14.11.2023.
Після закінчення позивачем стаціонарного лікування свого основного професійного захворювання (основний діагноз) ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно виписки із медичної карти №3500 від 06.12.2023 ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» у м. Кривому Розі, доданої позивачем до позову) - сидеросилікоз II ст. ускладнений ХОЗЛ ІІ-ІІІ ст. група Е, загострення середнього ступеня важкості. ЛН ІІ-ІІІ ст. та отримавши висновок ЛЕК інституту від 05.12.2023, протокол №1361, позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 та 09.12.2023 звернувся до командування з приводу отримання направлення на військово-лікарську комісію з метою визначення придатності до служби у морській піхоті на посадах рядового і сержантського складу.
Отримавши направлення 09.12.2023 за вих. № 715/36/1/925, 11.12.2023 позивач вибув до військової частини НОМЕР_2 для проходження ВЛК, про що доповів командиру військової частини НОМЕР_1 рапортом за вх. №370/358 від 09.12.2023.
09.01.2024 позивач отримав довідку ВЛК №543 за вих. №536, згідно якої військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 проведено медичний огляд та на підставі ст.ст. 36-6, 46-6, 23-в, 64-в,75-в, 78-в II Розкладу хвороб позивача визнано обмежено придатним до військової служби. Непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатним до служби у частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Виплати зазначених у абзаці сьомого пункту 1-1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. (в редакції Постанови КМ № 1001 від 15.09.2023 - застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року) коштів підтверджено довідками фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 за вих. №715/71/2288; №715/71/2288/1; №715/71/1907/1; №715/71/1907.
Підставою позову визначено протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди після отриманої травми та у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
При вирішені спору суд виходить із того, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

У контексті наведеного відслідковується, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 8 пункту 10 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 в розмірі 100 000 грн чи 30 000 грн.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як встановлено судом, відповідно до виписок із медичної карти хворого ОСОБА_1 періоди лікування з 08.11.2023 року по 21.11.2023 року включно, з 22.11.2023 року по 06.12.2023 року включно, з 19.01.2024 року по 29.01.2024 року включно, з 21.02.2024 року по 05.03.2024 року включно та з 30.03.2024 року по 09.04.2024 року позивач отримував лікування свого основного професійного захворювання (основний діагноз) ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно виписки із медичної карти №3500 від 06.12.2023 ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» у м. Кривому Розі, доданої позивачем до позову) - сидеросилікоз II ст. ускладнений ХОЗЛ ІІ-ІІІ ст. група Е, загострення середнього ступеня важкості. ЛН ІІ-ІІІ ст.

Проте з жодного з наданих позивачем медичних документів, не виявлено зв`язку між професійним захворюванням та отриманим пораненням.

Згідно з постановою №168, право на додаткову винагороду може виникнути лише у випадку встановлення прямого причинного зв`язку між пораненням, отриманим під час виконання службових обов`язків, та станом здоров`я, який потребує спеціалізованого лікування.

У цій справі діагноз позивача сидеросилікоз II ст., що призвів до стаціонарного лікування, є наслідком хронічного процесу, що розпочався задовго до отримання поранення.

Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що захворювання, яке стало підставою для проходження стаціонарного лікування у період з 08.11.2023 року по 21.11.2023 року включно, з 22.11.2023 року по 06.12.2023 року включно, з 19.01.2024 року по 29.01.2024 року включно, з 21.02.2024 року по 05.03.2024 року включно та з 30.03.2024 року по 09.04.2024 року, не пов`язане з пораненням, отриманим під час виконання військових обов`язків. Тому вимога позивача про надання додаткової винагороди за зазначений період не підлягає задоволенню.

Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна