Справа № 480/12037/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 р. Справа № 480/12037/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 13.12.24 по справі № 480/12037/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 480/5736/22 встановлено факт її постійного проживання (праці/навчання) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення. У зв`язку з цим вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

15.08.2023 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До заяви було додано усі документи, які підтверджують її право на пенсію, однак рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 24.08.2023 № 02 їй відмовлено в призначенні пенсії через відсутність права на зниження пенсійного віку та у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважає таке рішення протиправним та зазначає, що факт реєстрації та проживання, та факт зайнятості у зоні безумовного (обов`язкового) відселення підтверджується оригіналами відповідних письмових документів та встановлений судом під час розгляду справи № 480/5736/22. У зв`язку з цим відмова призначити пенсію є протиправною та такою, що порушує її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Просить позов задовольнити та визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 24.08.2023 № 02 про відмову в призначенні їй пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити їй пенсію за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вона за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 3 років.

Ухвалою суду від 15.12.2023 до участі у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області як третю особу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 24.08.2023 № 02 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку з 15.08.2023.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1073,60 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що позивач 15.08.2023 звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком. На момент звернення вік позивача 55 років 07 місяців. Страховий стаж позивача становить 22 роки 09 місяців 23 дні. До страхового стажу не враховано листопад 2000 та листопад 2006, оскільки відсутня сплата страхових внесків за вказані періоди в індивідуальних відомостях реєстру застрахованих осіб Державного реєстру застрахованих осіб загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка Форми ОК-5). Повідомляє, що суми одноразової сплати єдиного внеску відповідно до умов договору О004 від 22.06.2023, укладеного з ГУ ДПС у Сумській області про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, за період з 01.01.2009 по 31.03.2011 зараховано до страхового стажу 22 роки 09 місяців 23 дні.

Зазначає, що згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Відповідач наголошує на тому, що у позивача відсутній страховий стаж для призначення пенсії за віком (не менше 30 років), встановлений Законом № 1058-IV, рішення про відмову у призначенні пенсії Головним управлінням винесено правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, які суперечать положенням чинного законодавства, а отже не підлягають задоволенню.

Проте, Судом першої інстанції при винесенні рішення самостійно здійснено донарахування страхового стажу за період з 01.01.2009 по 31.03.2011 за 27 повних місяців та додано до вже нарахованого страхового стажу Головним управлінням 22 роки 09 місяців 23 дні. З підрахунків та висновків Суду першої інстанції в судовому рішенні страховий стаж позивача становить 23 роки 08 днів, що є достатнім для призначення пенсії. Проте, згідно розрахунку стажу Головного управління період з 01.01.2009 по 31.03.2011 вже враховано в страховий стаж 22 роки 09 місяців 23 дні.

З урахуванням наведеного апелянт просить суд при ухваленні рішення розглянути та звернути увагу на всі зазначені доводи, викладені у апеляційній скарзі, що є підставою для скасування рішення від 13.12.2024 по справі № 480/12037/23.

Позивач та третя особа не скористалися своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у відповідь на яку ГУ ПФУ в Київській області відмовило в призначенні пенсії.

Зазначену відмову позивач оскаржила в судовому порядку й рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 480/5736/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 31.05.2022 № 02 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 4 п. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, та прийняти рішення по суті заяви від 23.05.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у справі; у задоволенні інших вимог відмовлено.

На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло заяву позивача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в рішенні від 28.03.2023 № 02 визнало право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років, вказало, що страховий стаж позивача становить 20 років 09 місяців 08 днів, при цьому необхідний стаж для призначення пенсії з урахуванням зниження пенсійного віку на 6 років становить 23 роки; у призначенні дострокової пенсії за віком позивачці відмовило (а.с.6).

22.06.2023 позивач уклала з ГУ ДПС у Сумській області типовий договір О004 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску). Відповідно до умов договору позивач сплатила одноразово єдиний внесок за період з січня 2009 року по березень 2011 року, тобто за 27 повних місяців. Відповідно до розділу 4 Договору за умови виконання умов договору позивач має право на врахування страхового стажу при призначенні пенсії.

23.06.2023 на виконання умов договору позивач сплатила 79596,00 грн (а.с.10-11,12).

15.08.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 24.08.2023 № 02 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного віку та відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.8-9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовивши позивачці у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, не дотримався вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та зобов`язання його призначити позивачці пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення (далі Закон).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені у статті 55 Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

При цьому на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до примітки до абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно ч. 2 ст. 55 Закону пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Отже, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна зайнятість у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період дає особі право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, не може перевищувати 9 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Положеннями п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено факт постійного проживання (праці/навчання) позивача в зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення в рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 480/5736/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач набула право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи на час звернення до відповідача за призначенням пенсії вік заявниці становить 55 років 07 місяців.

Станом на 02 січня 2022 року позивачці виповнилося 54 роки.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 6 років.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що при первинному зверненні до пенсійного фонду (21.03.2023) із заявою про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_1 становив 20 років 9 місяців 8 днів. Після одноразової сплати єдиного внеску за період з січня 2009 по березень 2011, тобто за повних 27 місяців відповідно до умов договору О004 страховий стаж позивача становить 23 роки 8 днів, а не як зазначив у спірному рішенні відповідач 22 роки 9 місяців 23 дні.

Таким чином, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком як особі, яка постійно проживала чи постійно працювала у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, її страховий стаж становив 23 роки 8 днів, що є достатнім для призначення пенсії.

Враховуючи наведе вище, колегія суддів дійшла висновку, що на час звернення до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком як особі, яка проживала (навчалася/працювала) у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення (15.08.2023) позивачці було більше, ніж 54 роки, та враховуючи зменшення її пенсійного віку на 6 років та наявність страхового стажу понад 15 років, позивач набула право на призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, період проживання (навчання/роботи) позивача у зоні безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, що дає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, підтверджений належними та допустимими доказами, що, у свою чергу доводить протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні їй такого виду пенсії.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовивши позивачці у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, не дотримався вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та зобов`язання його призначити позивачці пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обгрунтованими та підлягають задоволенню шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію з дня звернення за її призначенням з 15.08.2023, а також виплатити їй пенсію, що буде обгрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 року по справі № 480/12037/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі № 480/12037/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич