Справа № 420/26306/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/26306/24

Категорія 108020000Головуючий у суді І інстанції: Катаєва Е.В. час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, мотивуючи його тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000046/1 від 29.07.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA500370/2024/000117 від 29.07.2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 24UA85U2 від 26.07.2024 мвстелись розбіжності, та не містилися всі відомості, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, шо була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення прокоригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що митним органом у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазвичай зазначається лише номер та дата митної декларації, використаної ним як джерело інформації під час здійснення коригування митної вартості товарів. Водночас митниця всупереч цим Правилам не наводить жодних пояснень щодо коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов постачання, комерційних умов, шо свідчить пропротиправний характер оскаржуваного рішення прокоригування митної вартості товарів. Аналогічну позицію викладено Верховним Судом, наприклад, у постанові від 31.01.2018 у справі № 813/7272/13-а (№ К/9901/3036/18), у постанові від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17 (№ К/9901/4472/17), у постанові від 30.06.2022 № 280/1824/19 (№ К/9901/16470/20).

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2021 року між позивачем ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» (покупець) та компанією «PROMET STEEL» JSC (Болгарія, постачальник) укладено контракт на придбання сировинних, паливно-енергетичних та матеріально-технічних ресурсів №СС-ВU-05/2022, відповідно до п.п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та сплатити матеріали металопродукцію (далі ресурси) на умовах, передбачених цим контрактом. Кількість, номенклатура ресурсів зазначається у специфікаціях до цього контракту, що є його невід`ємною частиною.

Постачання ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначені в специфікаціях і включають всі податки, збори, та інші обов`язкові платежі, митні витрати, мита, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов`язані з постачанням ресурсів (п.4.1 контракту).

Згідно з п.4.3 контракту загальна сума контракту визначається як сумарна вартість ресурсів, постачання яких здійснюється відповідно до специфікацій, що додаються. Валюта Контракту EURO (EUR) (п.4.4 контракту).

05.04.2024 року між сторонами укладено специфікацію №25 до контракту №СС-ВU-05/2022 від 10.12.2021 року, якою визначено характеристики, кількість та вартість товару (Прокат сортовий сталевий гарячекатаний круглий) у євро за кожну одиницю товару в залежності від розміру, загальною вартістю 1 182 255,85 євро. На підставі специфікації контрагентом позивача складено інвойс від 20.07.2024 № на поставку товару вартістю 1 182 255,85 євро.

Також, сторонами укладено специфікацію №26 від 10.05.2024 року до контракту №СС-ВU-05/2022 від 10.12.2021 року, якою визначено характеристики, кількість та вартість товару (Прокат сортовий сталевий гарячекатаний круглий) у євро за кожну одиницю товару в залежності від розміру, загальною вартістю 1 266 676,38 євро. Компанією «PROMET STEEL» JSC (Болгарія) на підставі специфікації складено інвойс № від 20.07.2024 на поставку товару загальною вартістю 51 324,68 євро.

З метою здійснення митного оформлення поставки товару ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» 26.07.2024 року подано митну декларацію №24UA85U2, в якій митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт, специфікації до контракту, інвойси, та інші документи).

Проте, відповідачем за поданими документами не здійснено митне оформлення документів з підстав, які зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000046/1 від 29.07.2024 року.

Згідно з вказаним рішенням митний орган вважав, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у поданіи? до митного оформлення митніи? деклараціі? краі?ни відправлення від 20.07.2024 №24BG001007A00512B0 фактурна вартість товарів не відповідає сумі вартостеи?, вказаніи? у інвои?сах та інших поданих документах;

2) продавець і покупець пов`язані між собою, а саме за наявною інформацію та із мережі інтернет керівник ТОВ «PROMET STEEL» JSC та «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» входять до групи компаніи? «МЕТІНВЕСТ», з єдиними бенефіціарними власниками, що могло вплинути та ціну товару;

3) рахунки-фактури (інвойси) від 20.07.2024 № , не містить відбитку штампа ПМК, проставленного під час перетину митного кордону;

4) Декларантом подано зовнішньоекономічнии? договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 10.12.2021 №СС-BU-05/2022, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку. Крім того аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів з 1 по 14 не підписані усіма сторонами договору, що в свою чергу може свідчити, що дании? документ може містити ознаки підробки;

5) експертнии? висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 24.07.2024 №3-3/683 містить дані аналізу наданих документів, інформаціи?них видань та аналізу інформаціі? операторів ринку, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 ПКМУ від 10.09.2003 №1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки маи?на і маи?нових прав» звіт про оцінку маи?на, що складається у повніи? формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаціи?ні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Таким чином у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень.

6) надані сертифікати якості є загальними сертифікатами виробника та не має прив`язки до задекларованоі? партіі? вантажу, окрім того підпис відповідальноі? особи «PROMET STEEL» JSC у наданих сертифікатах якості та зовнішньоекономічнии? договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 10.12.2021 №СС-BU-05/2022 візуально не співпадають.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК декларанта повідомлено про необхідність подання додаткових документів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

29.07.2024 року на адресу начальника ВМО№1 м/п «Придунайський» п/п «Ізмаїльський МТП» позивачем направлений лист за вих. №07/2893 у відповідь на повідомлення декларанту 26.07.2024 року о 17:35:04 до ЕМД 24UA85U2 від 26.07.2024 року.

У наданому листі позивач зазначив про свою незгоду з наявністю розбіжностей в наданий документах та на відсутність у повідомленні посилання на будь-які розбіжності.

Щодо підстав, за яких митний орган не здійснив митне оформлення товару за митною декларацією за митною вартістю за ціною договору позивач у листі зазначив, що фактурна вартість товару згідно інвойсів № та № від 20.07.2024 відповідає експортній митній декларації від 20.07.2024 №24BG001007A00512B0 та складає 1 236 544,88 євро. Додатково експортна митна декларація містить інформацію щодо вартості товару в національній валюті в загальній сумі 2 418 471,57 болгарських лева, що не може свідчити про наявність розбіжностей.

Щодо взаємозалежності позивача та контрагента, представник зазначив, що вона не вплинула на ціну товару, оскільки у покупця перед продавцем відсутні фінансові зобов`язання, окрім тих, що вказані у контракті №СС-BU-05/2022 від 10.12.2021, які прямо чи опосередковано стосуються купівлі-продажу зазначеного товару. Додатково митному органу надано лист постачальника «PROMET STEEL» JSC (Болгарія) на підтвердження того, що пов`язаність з покупцем не вплинула на формування ціні на товар.

Також у листі представник позивача зазначив, що під час проходження кордону митному органу були надані інвойси № та № від 20.07.2024 разом з іншими товаросупровідними документами, але митниця на свій розсуд не проставила відповідний штамп. Повідомлено, що оригінали рахунків-фактур (інвойсів) знаходяться в м/п «Придунайський» п/п «Ізмаїльський МТП», тому при потребі митний орган може їх проштампувати.

Позивач у листі категорично не погодився з думкою митного органу, що контракт №СС-ВU-05/2022 від 10.12.2021 року може містити ознаки підробки з посиланням на підписання кожного його аркушу. При цьому позивач посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.05.2022 року у справі №613/1436/17, який зазначив, що вимог для необхідності парафіювання (підписання кожної із сторінок договору) договірних документів немає в жодному нормативному документі, що регулюють форму зовнішньоекономічної угоди, а тому в разі відсутності домовленостей сторін про парафіювання договору такі вимоги будь-якої сторони договору або будь якої третьої сторони є протиправними.

Позивач зауважив, що згідно з п.19.2 до контракту купівлі-продажу №МКЗ-1728221/07/22 від 26.07.2022 року цей контракт може бути укладений шляхом обміну сканованими примірниками або факсимільними копіями. Факсимільні (або електронні) копії документів, оформлених до цього контракту, мають юридичну силу до моменту отримання оригіналів цих документів.

Крім того, позивач в наданому листі від 29.07.2024 року просив митний орган звернути увагу на те, що на за контрактом №СС-BU-05/2022 від 10.12.2021 в 2022-2023 роках Одеською митницею, пункт пропуску «Ізмаїльський морський торговельний порт» були оформлені ЕМД UA500370/2022/001906 від 10.06.2022, №22UA35U7 від 01.12.2022, №22UA75U5 від 02.12.2022, №22UA55U5 від 30.12.2022, №23UA29U0 від 02.01.2023, №23UA14U7 від 27.03.2023, №23UA35U0 04.04.2023, №24UA05U3 від 06.07.2024. Нова версія вказаного контракту до даного митного оформлення не подавалась це свідчить про те, що митним органом раніше було прийнято вказану редакцію контракту і зауважень щодо «ознак підробки» митниця не мала.

Також, щодо експертного висновку представником позивача у листі зазначено, що ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» є провідним інформаційно-аналітичним та експертним центром в Україні з досліджень зовнішніх та внутрішніх ринків товарів і послуг. Щодо вашого запиту, важливо відзначити, що митниця не є органом контролю і не має повноважень визначати правильність досліджень ринків, які проводило ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ». Таким чином, митниця не може стверджувати що відсутнє документальне підтвердження числових значень.

Лист декларанта від 29.07.2024 за вих. №07/2893 містить пояснення позивача митному органу щодо кожного витребуваного додатково документу.

Зокрема зазначено, що ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» не надає договір із третіми особами, оскільки є власником лише контракту купівлі-продажу №СС-BU-05/2022 від 10.12.2021 між компанією ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» та «PROMET STEEL» JSC (Болгарія), який є виробником товару. У той же час вказано, що до митного оформлення надається контракт купівлі-продажу, укладеного між продавцем і покупцем, а також специфікації до нього.

Позивач зазначив у листі, що компанія ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» не здійснювала платежі третім особам на користь продавця. Оскільки таких платежів не здійснювалось, то такі документи не додаються.

Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов контракту купівлі-продажу №СС-BU-05/2022 від 10.12.2021 між компанією ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» та «PROMET STEEL» JSC (Болгарія) - відсутні, інші сплати щодо виконання умов контракту між компанією позивачем та постачальником на користь третіх осіб не проводились. При даній закупівлі ліцензійний чи авторський договір не застосовуються.

В листі зазначено про надання митниці інформації із облікової системи SAP про відображення придбаного товару, а також про динаміку котирувань на металопрокат (імпорт в Європу) із джерел Platts Latest Oil та Steel Orbis.

Водночас зазначено, що оцінювані товари зазначені в декларації не розмитнені, тому не можуть бути відчужені на території України, тому відсутня можливість надати виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця.

Позивач просив продовжити митне оформлення вантажу згідно строків і норм чинного законодавства.

Незважаючи на надання пояснень та додаткових документів, митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем визначено митну вартість за резервним методом, на підставі даних згідно МД від 20.06.2024 №UA110130/2024/014289, від 24.06.2024 №UA110130/2024/014576 щодо товару, заявленого до митного оформлення, вартість якого є більшою ніж заявлено декларантом.

Представник позивача, вважаючи оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередніми МД від 20.06.2024 №UA110130/2024/014289, від 24.06.2024 №UA110130/2024/014576 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом. Однак суд вважає, що попередні митні декларації не можуть бути враховані для коригування митної вартості товару за МД позивача, оскільки відповідачем не надано доказів, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Матеріали справи таких доказів не містять.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000046/1 від 29.07.2024 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Проте, жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В рішенні відсутні посилання на розбіжності в наданих документах.

В той же час в контракті, додатковій угоді до нього, декларації, інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей саме у вартості товару не міститься.

Разом з тим, позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас, приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Сумніви митного органу щодо невідповідності суми фактурних вартостей товарів, зазначених у митних деклараціях країни відправлення, заявленій у інвойсах та інших поданих документах, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

В підтвердження правильності визначення митної вартості позивачем надано експортну декларацію від 20.07.2024 №24BG001007A00512B0, згідно якої загальна вартість рахунку-фактури складає 1 236 544,88 EUR, яка відповідає вартості, вказаній у інвойсах № та № від 20.07.2024. Додатково митна декларація №24BG001007A00512B0 від 20.07.2024 містить інформацію щодо вартості товару в національній валюті 2 418 471,57 болгарських лева, що також зазначено у інвойсах № та № від 20.07.2024 року.

Відповідач не надав належного обґрунтування щодо того, яким чином визначена експортером вартість товару під час його реалізації не відповідає ціні, встановленій в інвойсах.

Між тим, імпорт товару в Україну здійснювався на підставі контракту між «PROMET STEEL» JSC (Болгарія) та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» за заздалегідь визначеними умовами, що узгоджені сторонами та підтверджені специфікаціями.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що сторінки контракту №СС-ВU-05/2022 від 10.12.2021 року містять сліди неодноразового сканування та повторного друку.

З копії контракту №СС-ВU-05/2022 від 10.12.2021 року, надану відповідачем на виконання ухвали Одеського окружного адмінітсративного суду від 07.10.2024 року, вбачається, що текст документу чітко відображений, а контракт підписаний сторонами на його останній сторінці та скріплений печатками підприємств.

Отже, сумніви митного органу щодо належності наданої копії контракту, зокрема, стосовно наявності слідів неодноразового сканування та повторного друку, не мають обґрунтованого характеру.

Також суд вважає, що не підписання сторонами контракту усіх його сторінок не може бути обґрунтованим сумнівом для витребування додаткових документів.

Відповідно до абз.13 ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності;.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Законодавство України не містить перелік вимог до зовнішньоекономічного договору щодо завірення печатками підприємств кожної сторінки контракту.

Вирішуючи питання наявності пов`язаності між позивачем та продавцем товару, митна вартість якого при декларуванні викликала сумнів у митного органу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

За змістом ч.12 ст.58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Згідно з ч.13-15 ст.58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ч.16-17 ст.58 МК України).

Пунктом 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, для визначення пов`язаності осіб до якої відсилають положення ч.16 ст.58 МК України, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що продавець і покупець пов`язані між собою, оскільки за інформацію з мережі інтернет керівник ТОВ «PROMET STEEL» JSC та «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» входять до групи компаніи? «МЕТІНВЕСТ», з єдиними бенефіціарними власниками.

Тобто, відповідач без посилань на підпункт п.4 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, за інформацією з мережі інтернет зроблено припущення про наявність пов`язаності позивача та його контрагента.

Судом не встановлено пов`язаності ТОВ «PROMET STEEL» JSC та «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» згідно п.4 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за наданими відповідачем доказами.

Крім того, частиною 3 ст.53 МК України передбачено, що висновок експерта є додатковим документом, та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

При цьому, відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено будь-яких сумнівів щодо невідповідності заявленої декларантом митної вартості товару до висновків експерта.

Серед іншого, сертифікат якості також не зазначений у ч.2 ст.53 МК, а тому не підтверджує митну вартість для цілей МК та не може містити розбіжностей.

Таким чином, зазначені щодо сертифікатів якості твердження митного органу не можуть впливати на митну вартість товару, а тому не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за наданими документами.

Між тим, за приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Позивачем до декларації, а також до пояснень, надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару, методу її визначення, документи у сукупності містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до митної декларації не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередніми МД від 20.06.2024 №UA110130/2024/014289, від 24.06.2024 №UA110130/2024/014576 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що попередні митні декларації не можуть бути враховані для коригування митної вартості товару за МД позивача, оскільки відповідачем не надано доказів, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Матеріали справи таких доказів не містять.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000046/1 від 29.07.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA500370/2024/000117 від 29.07.2024 року.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року по справі № 420/26306/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький