Справа № 280/10161/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РЕСУРС АКТИВ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 15.10.2024 за № ПШ 045718, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РЕСУРС АКТИВ» (далі по тексту - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО НАГЛЯДУ (КОНТРОЛЮ) У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З БЕЗПЕКИ НА ТРАНСПОРТІ про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 за № ПШ 045718 в розмірі 17 000,00 грн;

- відшкодування судових витрат Позивача по справі присудити з Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в складеному провідними працівниками ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО НАГЛЯДУ (КОНТРОЛЮ) У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З БЕЗПЕКИ НА ТРАНСПОРТІ Акті від 06.09.2024 № АР062658 зазначаються відомості про те, що працівниками контролюючого органу було проведено рейдову перевірку транспортних засобів, які позивач ніколи не використовував при здійсненні фінансово-господарської діяльності.

Позивач наголошує на тому, що у нього в тимчасовому платному користуванні перебувають інші транспортні засоби, які він використовує при здійсненні фінансово-господарської діяльності.

Позивач також стверджує про те, що у водія, який здійснював керування транспортним засобом при здійсненні перевезення вантажів був в наявності оригінал чинного протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Крім того, постанова про застосування адміністративного штрафу містить в собі недоліки, які дають підстави вважати її протиправною та незаконною. Позивач вважає, що суб`єкт владних повноважень діяв протиправно, приймаючи рішення про винесення постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу на адресу позивача, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.01.2025 заяву представника позивача судом задоволено.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком № 1567, - 06.09.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки проводилася рейдова перевірка на 87 км + 500 м а/д Н-11. Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі – Порядок № 422).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, під керуванням водія Христича Тимофія В’ячеславовича.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу Христич Т.В. пред’явив для перевірки посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, серії СХК 307737, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, серії СХС 088382, посвідчення водія ВХМ № 837324;

- ТТН № 7/09 від 05.09.2024;

- протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу.

Позивач звертає увагу суду на тому, що під час перевірки водій не надав посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки, протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу.

Отже, на момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській Укртрансбезпеки було виявлено порушення вимог ст. 34, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010, п. 3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, а саме: під час перевезення вантажів, перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, яке було зафіксоване в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.09.2024 № АР062141.

Водій Христич Т.В. з актом перевірки № АР062658 був ознайомлений, в поясненнях зазначив, що під час перевірки документів протокол адаптації тахографа був присутній, але на ведучі осі, акт засвідчив підписом.

Відповідач вважає, що посадові особи під час проведення рейдової перевірки діяли на законних підставах, а тому оскаржувану постанову винесено правомірно, а позовну заяву такою, що містить в собі надумані та ні чим не підтвердженні обґрунтування, тому у задоволенні позовних вимог позивачу просить суд відмовити у повному обсязі.

Позивач скориставшись правом на надання відповіді на відзив в порядку ст. 163 КАС України, 22.11.2024 через електронну систему «Електронний суд» надав письмову відповідь на відзив, за якою вважає доводи відповідача безпідставними та такими, що жодним чином не спростовують правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, викладених у позові.

При цьому позивач наголошує на тому, що складений провідними працівниками ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО НАГЛЯДУ (КОНТРОЛЮ) У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З БЕЗПЕКИ НА ТРАНСПОРТІ Акт від 06.09.2024 № АР062658, який послугував підставою для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718, містить іншу інформацію щодо транспортних засобів, відносно яких проводилася рейдова перевірка.

Також позивач наголошує на тому, що складений провідними працівниками ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО НАГЛЯДУ (КОНТРОЛЮ) У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З БЕЗПЕКИ НА ТРАНСПОРТІ Акт від 06.09.2024 № АР062658 не містить інформацію про те, що відсутній дійсний протокол перевірки, оскільки фактичний розмір шин не відповідає заявленому розміру в наданому водієм для перевірки протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим було порушено Перевізником вимоги п. 2.6 Інструкції № 385.

02.12.2024 у відповідності зі ст. 164 КАС України відповідачем надані письмові заперечення на відповідь на відзив, за якими вказано, що дійсно в Акті № АР062658 вказано державним номером ТЗ марки RENAULT саме АР2597Е, а не АР2598ЕС, але вказує лише на описку посадової особи в момент проведення перевірки, адже до Акту № АР062658 додано фотоматеріали здійсненні в момент проведення рейдової перевірки, які підтверджують той факт, що перевірявся саме транспортний засіб марки RENAULT з державним номером АР2598ЕС. Та ж сама ситуація склалась і з причіп KOGEL, щодо якого в Акті № АР062658 зазначено державний номер АР3148ХЮ, замість вірного АР3148ХМ. В цьому випадку є недоліком почерк посадової особи Укртрансбезпеки, оскільки його літера М схожа на літеру Ю, що провокує плутанину при ознайомлені зі змістом акту № АР062658.

Відповідач вважає, що допущена при складанні акту описка сама по собі може бути підставою для визнання його протиправною та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Разом з цим, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, сама по собі технічна описка у номері транспортного засобу зазначеного в акті перевірки не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності.

Так, сторонами не заперечується факт здійснення перевезення вантажу 06.09.2024, з огляду на те, що це підтверджено належними та допустимими доказами. Саме в цей день, 06.09.2024, відбулась перевірка автомобіля та складений акт перевірки, тобто саме 06.09.2024 відповідачем було зафіксовано здійснення перевезення вантажу з відсутніми на момент проведення рейдової перевірки документами.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Отже, в залежності від їх характеру недоліків акту, вони можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідач наголошує на тому, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідач вважає, що технічна описка у державному номері транспортного засобу при складані акту перевірки, з урахуванням встановлених фіксації перевезення вантажу без належних документів, не впливає на суть та зміст спірного рішення.

Також представник відповідача зазначає про те, що дійсно в момент проведення рейдової перевірки водій надав на вимогу інспектора для перевірки протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, але ключиком в даному питанні є те, який саме протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу був наданий водієм. Наданий водієм протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу є протермінований, адже відбулась зміна розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу.

Також представник відповідача наголошує на тому, що наданий, під час проведення рейдової перевірки, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу № UA217-000459 від 08.10.2022 містить дані про розмір пневматичних шин, а саме 315/80 R22.5, але в ході проведення рейдової перевірки встановлено, що шини транспортного засобу RENAULT, державний номер АР2597ЕС, серії СХК 307737, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, мають розмір 315/70 R22.5.

А оскільки, п. 2.6 Інструкції № 385 визначено, що пункт сервісу тахографів виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу.

Тобто наданий водієм протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу є саме протермінований, адже відбулась зміна розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу.

Учасниками судового розгляду через електронну систему «Електронний суд» на адресу суду надавалися додаткові письмові пояснення на підтвердження правомірності та обґрунтованості власної правової позиції, в яких позивачем та відповідачем було зазначені раніше викладені ними доводи та аргументи в поданих на адресу суду процесуальних документах.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.09.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки проводилася рейдова перевірка на ділянці: 87 км + 500 м а/д Н-11.

Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, під керуванням водія Христича Тимофія В’ячеславовича.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 Порядку № 422, водій транспортного засобу Христич Т.В. пред’явив для перевірки посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, серії СХК 307737, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, серії СХС 088382, посвідчення водія ВХМ № 837324;

- ТТН № 7/09 від 05.09.2024;

- протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу.

На момент здійснення рейдової перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки було встановлено порушення вимог ст. 34, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час перевезення вантажів, перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, яке було зафіксоване в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.09.2024 № АР062638.

При цьому судом під час проведення судового розгляду встановлено, що в поданому представником відповідача на адресу суду відзиві на позовну заяву міститься посилання на інший акт проведення перевірки від 24.09.2024 № АР062141, який жодним чином не має відношення до обставин проведення рейдової перевірки транспортного засобу, що мала місце 06 вересня 2024 року.

На підставі складеного посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.09.2024 № АР062638 15 жовтня 2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 045718 від 15.10.2024 згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до вище зазначеної постанови на ПП «РЕСУРС АКТИВ» було накладено адміністративно-господарський штраф в розмірі 17 000,00 грн.

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі з приводу оскарження постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу, врегульовані не лише нормами Конституції України, а також, іншими нормативними документами.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень визначено Законом України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень статті 1 Законом України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (зі змінами та доповненнями) визначено, що

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (зі змінами та доповненнями) встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено перелік обов`язкових документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі по тексту - Інструкція № 385), пунктом 1.4 якої передбачено, що контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пунктів 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Пункти сервісу тахографів виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Згідно пункту 2.7 Інструкції № 385, за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 5. Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210x297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки. ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Пунктами 3.5., 3.6 Інструкції № 385 передбачено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Як встановлено під час проведення судового розгляду по адміністративній справі на підставі наданих учасниками письмових доказів при проведенні рейдової перевірки працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті був зупинений транспортний засіб марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, під керуванням водія Христича Тимофія В’ячеславовича.

Водій транспортного засобу Христич Т.В. пред’явив для перевірки посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки:

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, державний номер АР2597ЕС, серії СХК 307737, причіп KOGEL, державний номер АР3148ХМ, серії СХС 088382, посвідчення водія ВХМ № 837324;

- ТТН № 7/09 від 05.09.2024;

- протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу.

Вище зазначене в повній мірі підтверджується інформацією, зазначеною представником відповідача в поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву.

З урахуванням чого аргументи представника відповідача про те, що під час перевірки водієм транспортного засобу не надано посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу судом не приймаються до уваги, оскільки сам представник відповідача в своєму відзиві на позовну заяву зазначає протилежне.

Під час проведення судового розгляду по справі судом встановлено, що в момент проведення рейдової перевірки було виявлено факт відсутності дійсного протоколу перевірки, оскільки фактичний розмір шин не відповідає заявленому розміру в наданому водієм для перевірки протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим було порушено вимоги п. 2.6 Інструкції № 385.

Під час дослідження наданих учасниками судового розгляду письмових доказів, наявних в матеріалах адміністративної справи судом встановлено, що складений провідними працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Акт від 06.09.2024 № АР062658 не містить інформацію про те, що під час проведення рейдової перевірки відсутній дійсний протокол перевірки, оскільки фактичний розмір шин не відповідає заявленому розміру в наданому водієм для перевірки протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим було порушено Перевізником вимоги п. 2.6 Інструкції № 385.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що працівники Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті при складанні Акту від 06.09.2024 № АР062658 під час проведення рейдової перевірки жодним чином не були обмежені зазначити вказану вище інформацію.

Також судом встановлено, що представником відповідача було надано на адресу суду разом з відзивом на позовну заяву фотоматеріали здійсненні в момент проведення рейдової перевірки.

Однак з цього приводу суд зазначає про те, що складений працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Акт від 06.09.2024 № АР062658 не містить інформацію про те, що під час проведення перевірки проводилася фотофіксація працівниками суб’єкта владних повноважень, а зроблені фотоматеріали є додатками до складеного Акту.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що працівники Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті при складанні Акту від 06.09.2024 № АР062658 під час проведення рейдової перевірки жодним чином не були обмежені зазначити вказану вище інформацію.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача про те, що форма акту не передбачає зазначення даних, щодо проведення фото- та відео фіксації, вказані дані усно повідомляються посадовою особою Уктрансбезпеки в момент проведення рейдової перевірки.

З цього приводу суд зазначає про те, що представником відповідача не надано на адресу суду жодних доказів на підтвердження того, що працівники Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті при складанні Акту від 06.09.2024 за № АР062658 та проведенні рейдової перевірки транспортного засобу в усному порядку повідомляли водія автомобіля про те, що під час проведення рейдової перевірки проводиться фото- та/або відео фіксація.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона, яка бере участь у справі, повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що Державна служба України з безпеки на транспорті є суб’єктом владних повноважень, а предметом позовної заяви є протиправність та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу структурного підрозділу Державної служби України з безпеки на транспорті, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України обов’язок щодо доказування правомірності оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу покладається саме на суб’єкта владних повноважень.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що надання на адресу суду фотоматеріалів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу без документального підтвердження факту їх проведення працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті саме під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу та складання акту перевірки за результатами її результатами є повністю безпідставним.

Крім того, судом під час проведення судового розгляду по адміністративній справі було встановлено, що в тимчасовому платному користуванні на умовах оренди у ПП «РЕСУРС АКТИВ» перебуває автомобіль марки RENAULT (модель – PREMIUM, тип – спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е), 2008 року випуску, держ. № АР2597ЕС, відповідно до Договору оренди від 11.03.2024, укладеного з фізичною особою – громадянином України Фоменковим В.Є., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ЧЕПКОВОЮ О.В.

Також позивач є власником спеціалізованого напівпричепу – спеціалізований н/пр-самоскид – Е марки KOGEL (модель SKHS 24), 2003 року випуску, держ. № АР3148ХМ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія СХС 088382).

Зазначені обставини в повній мірі документально підтверджуються наявними в матеріалах судової справи письмовими доказами.

При цьому судом під час судового розгляду було встановлено, що в складеному провідними працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Акті від 06.09.2024 № АР062658 зазначено відомості про те, що працівниками контролюючого органу було проведено рейдову перевірку транспортних засобів

- марки RENAULT держ. № АР2597E;

- марки KOGEL держ. № АР3148ХЮ;

Таким чином, судом встановлено, що при складанні працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Акті від 06.09.2024 № АР062658 було допущено технічну описку в частині вірного зазначення державних номерів транспортного засобу та причепу, відносно яких здійснювалася рейдова перевірка.

З цього приводу суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що допущена при складанні акту описка сама по собі може бути підставою для визнання його протиправною та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Разом з цим, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі технічна описка у номері транспортного засобу зазначеного в акті перевірки не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Отже в залежності від їх характеру недоліків акту, вони можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, не впливають на його дійсність.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 та від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.

Також судом при проведенні судового розгляду по справі встановлено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718 містить інформацію про

- дату набрання законної (юридичної) сили зазначеної постанови, зокрема це 23 жовтня 2024 року;

- строку пред’явлення до виконання - 23 січня 2024 року.

Відповідно до вимог пункту 32 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що скарга на постанову подається протягом 10 днів після її отримання відповідно до пункту 29 цього Порядку.

Пунктом 29 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (зі змінами та доповненнями) закріплено, що копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

З огляду на вище викладене, а також враховуючи той факт, що постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718 було отримано керівником ПП «РЕСУРС АКТИВ» засобами поштового зв’язку 24.10.2024 граничним терміном для подання скарги в адміністративному порядку на адресу Укртрансбезпеки є 03 листопада 2024 року.

З урахуванням чого суд в повній мірі погоджується з доводами представника позивача, що зазначення працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті дати набрання законної (юридичної) сили постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718 та строку пред’явлення до виконання без врахування строків оскарження постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, визначених пунктом 32 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (зі змінами та доповненнями) є протиправним, оскільки дата набрання законної (юридичної) сили постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів настає лише після закінчення строку для її оскарження, визначеного вимогами чинного законодавства України.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що жодним нормативно-правовим документом, зокрема положеннями Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (зі змінами та доповненнями) не закріплено, що постанова про застосування адміністративно -господарських штрафів набирає законної сили з моменту її підписання, а не після її оскарження.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України суд оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, в їх сукупності приходить до висновку, що постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718 відділу Державного контролю (нагляду) у Запорізькій області є протиправною та підлягає скасуванню.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Відповідно до ч. 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, про що заявлено в позовній заяві, суд зазначає, що відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано до суду першої інстанції: Договір про надання правової допомоги від 24.09.2024 з Додатком № 1; Акт прийому - передачі виконаних робіт від 30.10.2024 на суму 5 000,00 грн.

Також позивачем в позовній заяві та додатку 1 до договору про надання правової допомоги від 24.09.2024 зазначено детальний опис робіт, виконаних адвокатом, вказано, з чого складається надана правова допомога, наведено, яким чином обчислюється професійна правнича допомога з врахуванням погодинної оплати роботи адвоката та в якому розмірі вона надана.

З огляду на вищевикладене, враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, приймаючи до уваги вищенаведену оцінку опису робіт, виконаних адвокатом, складених та поданих адвокатом процесуальних документів, суд доходить висновку, що справедливою суму витрат на правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є 4 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 132, 139, 143, 241 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «РЕСУРС АКТИВ» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2024 № ПШ 045718.

Адреси та інші відомості сторін:

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 04 березня 2025 року.

Суддя Р.В. Сацький