Справа № 120/13014/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

03 березня 2025 р. Справа № 120/13014/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву про залишення позову без розгляду в адміністративній справі ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

01.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.10.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову.

Також представник відповідача подав клопотання, у якому просить:

- позовну вимогу про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 13.05.2024 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з 20.07.2022 року залишити без розгляду;

- позовну вимогу ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про перерахунок і виплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів) з 29.01.2020 по 13.05.2024, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Держаний бюджет на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Держаний бюджет на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Держаний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Держаний бюджет на 2023 рік» станом на 01.01.2023, Законом України «Про Держаний бюджет на 2024 рік» станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з 20.07.2022 року залишити без розгляду.

Обґрунтовуючи подане клопотання представник відповідача вказав, що 24.05.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату грошового забезпечення (основних та додаткових його видів, включаючи всі винагороди, надбавки, премію та індексацію).

Листом від 31.05.2024 року відповідач надав довідку про розмір грошового забезпечення від 30.05.2024 року.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення у період з січня 2016 року - по травень 2024 року позивач дізналась з листа від 31.05.2024 року, а до суду звернулась лише 01.10.2024 року, нею пропущений тримісячний строк звернення до суду.

27.02.2025 року представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Вказав, що позивач дізналася про порушення свого права лише 30.08.2024 року, після отримання відповіді від відповідача про відмову у задоволенні заяви від 29.07.2024 року про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.05.2024 року.

Крім того, вказав, що травні 2024 року був скерований адвокатський запит до відповідача про надання інформації про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2015 року по січень 2020 року.

На думку представника позивача, вказаний запит від 24.05.2024 року та відповідь відповідача від 31.05.2024 року стосувалась іншого спору і іншого терміну виплати індексації грошового забезпечення, зокрема, з 15.02.2015 року по січень 2020 року, а також те, що вказаний спір був вирішений при розгляді адміністративної справи № 120/7996/24.

Також представник позивача зауважив, що позивачем проводилось досудове врегулювання спору щодо виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 13.05.2024 року, а тому після отримання відповіді відповідача від 30.08.2024 року, позивач звернулася до суду в межах визначеного тримісячного строку, тобто строк звернення до суду не пропущений.

Разом з тим, представник позивача вказав, у разі визнання судом причин пропуску строку неповажними, просив поновити строк звернення до суду та визнати причини пропуску строку поважними у зв`язку із досудовим врегулюванням спору.

Надаючи оцінку аргументам поданої заяви, суд враховує наступне.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними.

Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас суд звертає увагу на те, що положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 та в постановах Верховного Суду від 27 грудня 2024 року у справі №420/15311/23, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, зокрема, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування при обчисленні індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 13.05.2024 року вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 від 17.07.2023 року.

Разом з тим, як вбачається з наданих відповідачем доказів, про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.05.2024 року, представник позивача дізналась 31.05.2024 року.

Водночас, з адміністративним позовом до суду звернулась лише 01.10.2024 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 2 статтею 233 КЗпП України.

Доводи представника позивача, що відповідь відповідача від 31.05.2024 року стосувалась іншого спору і іншого терміну виплати індексації грошового забезпечення, а саме: за період з 15.02.2015 року по січень 2020 року, суд вважає безпідставними, оскільки 31.05.2024 року до відповіді на адвокатський запит відповідачем надано довідку від 30.05.2024 року про грошове забезпечення ОСОБА_1 , із зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, індексації, додаткової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, одноразової грошової премії.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Частиною 13 ст. 171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно подати заяву із зазначенням поважних причин пропуску строку на звернення до суду, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини.

З огляду на викладене вважаю, що дану позовну заяву (в частині вимог, які стосуються періоду з 20.07.2022 року по 14.05.2024 року) необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 13 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви (в частині вимог, які стосуються періоду з 20.07.2022 року по 14.05.2024 року), шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України, із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску такого строку.

Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович