Справа № 120/9004/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 березня 2025 р. Справа № 120/9004/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, прийняття рішення Виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 01.02.2024 №247 в частині закріплення та включення до числа службових КП «Вінницька транспортна компанія» кімнати №66 в будинку №98-А по вул. Магістратській.

Ухвалою від 12.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі клопотання КП «Вінницька транспортна компанія» від 29.01.2024 №102 та протоколу громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 29.01.2024 №13. Водночас, відповідно до ордеру №10 від 10.10.2024 позивачу надано право на зайняття ліжко-місця в гуртожитку по вул. 1-го травня, 98А, а не безпосередньо у кімнаті 66 даного гуртожитку. Місцем реєстрації позивачки є м. Вінниця, вул. Магістратська, 98 А, а не спірна кімната в гуртожитку.

Відповідач вказує, що позивачем договір найму щодо кімнати №66 по вул. Магістратська, 98 А не укладався, із відповідною заявою ОСОБА_1 не зверталась, тому Вінницька міська рада заперечує право на користування даною кімнатою.

Третьою особою надано письмові пояснення, у яких КП «Вінницька транспортна компанія» зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правових підстав вселення у гуртожиток та проживання у кімнаті №66 зокрема.

Позивачем подано відповідь на пояснення третьої особи в якій вважає, що набула право на безоплатну передачу у власність займаної нею кімнати гуртожитку згідно положень та у порядку, передбаченому законодавством України.

Крім того, зазначає, що КП «Вінницька транспортна компанія» не ставить під сумнів законність проживання ОСОБА_1 в кімнаті №66 гуртожитку до моменту її звернення до суду. Не відповідає дійсності висновок про те, що вона не проживає у спірній кімнаті протягом тривалого часу, оскільки зазначена обставина спростовується також і відповіддю КП «Вінницька транспортна компанія» від 26 квітня 2023 року, де вказаний факт визнається третьою особою.

При наданні правової оцінки спірним правовідносинам судом враховано такі обставини справи та норми чинного законодавства.

ОСОБА_1 , працює в КП «Вінницька транспортна компанія» з 1998 року на посаді кондуктора, а з 2008 року водієм тролейбуса.

Згідно ордеру №10 від 10.10.2004 позивачу надано право на ліжко-місце в гуртожитку по вул. 1-го травня, 98-А, підстава рішення адміністрації та профкому ВП "ТТУ" від 10.10.2004.

З того часу, як зазначає позивач, вона проживає в кімнаті №66. Інших працівників підприємства поселених в даній кімнаті немає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син - ОСОБА_2 , який проживає і зареєстрований разом із нею.

28 березня 2023 року позивач звернулася на ім`я директора КП «Вінницька транспортна компанія» з проханням надати їй дозвіл на зайняття разом із малолітнім сином усієї кімнати №66 в гуртожитку КП «ВТК», що знаходиться за адресою: вул. Магістратська, 98А в м. Вінниця.

Листом від 26 квітня 2023 року їй було повідомлено, що правових підстав для виділення усієї кімнати на її сім`ю не має.

З метою реалізації права на приватизацію, позивач 08 серпня 2023 року звернулася до Вінницької міської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати №66 в гуртожитку КП «ВТК», що знаходиться за адресою вул. Магістратська, 98-A в м. Вінниця.

Листом від 05 жовтня 2023 року їй було роз`яснено, що Рішенням Вінницької міської ради від 28.11.2017 №1901 дозволено приватизацію кімнат в гуртожитку комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» за адресою вул. Магістратська, 98-A в м. Вінниця за винятком кімнат №№38, 41, 42, 45, 46, 53, 66, 79, 86, 95, 102, 105, 109, 120, 124, 142, 146, 160, 163, 166, які були залишені за КП «Вінницька транспортна компанія» для розміщення та проживання працівників підприємства (одинаків) на ліжко-місцях.

В подальшому, на підставі клопотання КП «Вінницька транспортна компанія» від 29.01.2024 №102, рішенням Вінницької міської ради від 01.02.2024 №247 "Про затвердження клопотання та внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради від 07.05.2020 року №945 "Про службові приміщення", закріплено та включено до числа службових КП «Вінницька транспортна компанія» кімнату під №66 в будинку під №98-А по вул. Магістратській.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки на час його прийняття спірна кімната №66 не була вільною, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Відповідно до статті 118 Житлового Кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (частина перша статті 122 ЖК Української РСР).

Частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 124 Житлового кодексу Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення № 37), яким визначено порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними.

Службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього (пункт 2 Положення № 37).

Відповідно до пунктів 3, 4 Положення № 37 жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі.

Згідно з пунктом 5 Положення № 37 облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень (додаток N 1). Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Згідно пункту 16 Положення № 37 службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса.

Так, судом встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується:

- ордером про право зайняття ліжко-місця в гуртожитку №10 від 10.10.2004, що знаходиться за адресою по вул. 1-го травня, 98-А;

- довідкою №111 від 30.09.2022;

- відміткою в паспорті про зареєстроване місце проживання;

- довідкою Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики №2468 від 31.07.2023.

Крім того, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №45818 від 30.09.2022 за вказаною адресою також зареєстрований син позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, з листа КП "Вінницька транспортна компанія" №332 від 26.04.2023, який адресований ОСОБА_1 , а також Акту обстеження житлових приміщень КП "Вінницька транспортна компанія" по вул. Магістратська, 98-А у м. Вінниці від 05.04.2023 (наданий третьою особою до пояснень на позовну заяву) вбачається, що позивач проживає саме у кімнаті за №66, інших осіб не вказано.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що на час прийняття спірного рішення кімната АДРЕСА_2 не була вільною.

Вказані факти стороною відповідача та третьою особою у поданих заявах по суті справи фактично не заперечені й не спростовані.

Відтак, суд приходить до висновку, що на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, житлове приміщення, яке було предметом такого рішення, не було вільним і з врахуванням положень пунктів 3, 4 Положення № 37, правових підстав для переводу такого житла із комунального в службове, у відповідача не було, а тому рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №247 від 01.02.2024 не є прийнятим у відповідності до закону, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spai№) № 303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №247 від 01.02.2024 "Про затвердження клопотання та внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради від 07.05.2020 року №945 "Про службові приміщення", в частині закріплення та включення до числа службових КП «Вінницька транспортна компанія» кімнати під №66 в будинку під №98-А по вул. Магістратській.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, )
Третя особа: Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» (вул. Хмельницьке шосе, 29, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна