Справа № 520/18810/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 520/18810/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 21.11.24 по справі № 520/18810/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, але не була ним одержана за життя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, але не була ним одержана за життя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої після смерті її чоловіка ОСОБА_2 пенсії в розмірі 493 322 грн 09 коп., що була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, але не виплачена йому за життя.

З урахуванням того, що позивач є дружиною померлого пенсіонера, проживала разом з ним на день його смерті та звернулась до відповідача з дотриманням строків, передбачених законом, наполягала на наявності у неї права на отримання нарахованої, але не виплаченої її чоловіку у зв`язку з його смертю вказаної суми пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 у справі №520/18810/24 - адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, незаконність та порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 520/18810/24 та прийняти постанову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість та необґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що спірні суми пенсії не є успадкованими позивачем, а тому відсутні підстави для їх виплати, оскільки в силу статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі по тексту Закон № 2262-XII) суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються членам сім`ї.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_1 не отримує пенсію по втраті годувальника та не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджено матеріалами справи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію, розмір якої обчислений з грошового забезпечення, визначеного ІНФОРМАЦІЯ_4 в довідці від 15.05.2019 № ФХ114069, з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми перерахунку з урахуванням виплачених сум.

Судове рішення у вказаній справі набрало законної сили.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років з 01.04.2019 із застосуванням відсоткового розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки від 07.07.2021 року № ФХ114069, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , виплативши різницю між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 01.04.2019 року по день фактичної виплати перерахованої пенсії.

Судове рішення у вказаній справі набрало законної сили.

Вказані суми заборгованості станом на день смерті чоловіка позивача останньому виплачені не були, але внесені до Реєстру судових рішень та відповідно відображені в останньому.

Загальна сума заборгованості по виплаті пенсії померлому чоловіку позивача становить 493322,09 грн.

Позивач звернулась з заявою від 11.06.2024 про виплату нарахованої, але не виплаченої за життя пенсії померлого чоловіка.

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.06.2024 року №18374-19352/П-02/8-2000/24 позивача повідомлено про те, що ОСОБА_2 отримував ценсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами (далі - Закон). Виплату пенсії припинено у зв?язку зі смертю пенсіонера 16.03.2024. На виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року по справі N? 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21 за адміністративними позовами ОСОБА_2 - нараховано різницю в пенсії за період з 01.01.2018 по 31.08.2021 та з 01.01.2018 по 31.10.2022 відповідно, включено до Реєстру судових рішень. Статтею 61 Закону визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до цього Закону відсутня, тому для застосування статті 61 Закону немає підстав. До реєстру у разі смерті стягувача вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім?я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувача. Станом на червень 2024 року рішення суду про зміну стягувача до головного управління не надходило. Оскільки позивач не є стороною в судових процесах по вказаних справах, вносити зміни до Реєстру підстави відсутні (а.с. 7).

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та відсутності у спірних правовідносинах порушеного права ОСОБА_1 , оскільки остання не успадкувала суми пенсії, які мали бути нараховані на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, та не надала жодних доказів щодо успадкування таких сум пенсії, а відтак відповідач не зобов`язаний виплачувати суми недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За змістом частини 3 вказаної статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Абзацом 3 пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

В силу абзацу 1 пункту 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Тобто, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 19) колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з померлим ОСОБА_2 у шлюбі з 14.06.1984.

Отже, в силу приписів статті 61 Закону № 2262-ХІІ позивач є особою, яка має право на виплату недоотриманої пенсії її чоловіка.

Відповідачем не заперечується, що ГУ ПФУ в Харківській області за життя пенсіонера ОСОБА_2 було проведено перерахунок його пенсії та донараховано заборгованість пенсії за період з січня 2018 року по жовтень 2022 року у розмірі 493322,09 грн, яка однак залишилася не виплаченою.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що вказана сума у розмірі 493322,09 грн, за виплатою якої ОСОБА_1 11.06.2024 звернулася до відповідача, як дружина померлого пенсіонера з числа військовослужбовців, яка має право на одержання такої суми пенсії, є заборгованістю з виплати пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення суду, а тому у розумінні статті 61 Закону № 2262-ХІІ є саме сумою пенсії, яка підлягала виплаті позивачу.

Разом з цим, незважаючи на покладений на органи Пенсійного фонду України згідно зі статтею 61 Закону № 2262-ХІІ вищевказаний обов`язок, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження виплати померлому вказаної суми.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 недоодержаної її померлим чоловіком ОСОБА_2 пенсії.

Посилання відповідача, яке було підтримано судом першої інстанції та покладено в основу оскаржуваного рішення, на відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень статті 61 Закону № 2262-ХІІ, оскільки виплата спірної суми можлива лише у разі заміни стягувача, (заміна сторони на правонаступника померлого) є неприйнятними з огляду на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, в силу якого у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 по справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону № 1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною 1 статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів відповідача про необхідність заміни сторони виконавчого провадження для отримання заборгованості з виплати перерахованої ОСОБА_2 пенсії, що зумовлює прийняття рішення про задоволення вимог апеляційної скарги.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини справи щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, однак не одержана ним за життя.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України,статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 520/18810/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції від 01.02.2022 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 25.11.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.

Отже, враховуючи вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн, та за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 520/18810/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, але не була ним одержана за життя задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, але не була ним одержана за життя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в розмірі 493322,09 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі триста двадцять дві грн. 09 коп.), яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та була нарахована на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 по справі № 520/15795/2020 та від 14.06.2022 по справі № 520/27818/21, однак не одержана ним за життя.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн, 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко