Справа № 420/816/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/816/23

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В. Дата і місце ухвалення: 26.09.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Семенюка Г.В.

Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, та індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 років календарної військової служби з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона проходила військову службу за контрактом у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), з якої була звільнена наказом від 20.03.2022р. №122-ОС та, на підставі наказу від 22.04.2022р. №175-ОС, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення. При нарахуванні та виплаті на користь позивача одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 років календарної військової служби НОМЕР_2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) незаконно не включено до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, отриманих ОСОБА_1 сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, та індексації грошового забезпечення. На звернення до відповідача із заявою від 12.12.2022р. про перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із включенням до складу грошового забезпечення відповідних сум листом від 26.12.2022р. військова частина НОМЕР_1 відмовила у здійсненні такого перерахунку, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 6 років, без врахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 6 років, з урахуванням індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 26.09.2024р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що індексація грошового забезпечення підлягає включено до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судом не враховано, що індексація грошового забезпечення не входить до місячного грошового забезпечення в розумінні пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558, та не має постійного характеру.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 20.03.2022р. №122-ОС ОСОБА_1 звільнено з військової служби, а наказом від 22.04.2022р. №175-ОС її виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.

При звільненні позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

До складу грошового забезпечення, з якого обчислювалась одноразова грошова допомога при звільненні, відповідачем не включено індексацію грошового забезпечення та додаткову винагороду в розмірі 30000 грн., передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168.

12.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) із заявою про нарахування та виплату недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням при її розрахунку до складу грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168.

Листом від 26.12.2022р. відповідач відмовив у проведенні відповідного перерахунку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються винагороди, які мають постійний характер. Суд зазначив, що додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, виплачується лише у період дії воєнного стану в залежності від виконання завдань та визначається наказами командирів (начальників), її розмір не є сталим, що свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди, а тому позовні вимоги позивача щодо включення до складу грошового забезпечення вказаної допомоги при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що стосується дій відповідача щодо не включення індексації грошового забезпечення при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, то суд зазначив, що виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та, враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 .

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 , тобто в частині задоволення позову ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції у відповідній частині колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Главою 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018р. №558 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.07.2018р. за №854/32306) визначені аналогічні підстави виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при звільнені в розмірі 50% грошового забезпечення.

З вказаних норм слідує, що розмір одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2, ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001р. №1282-ХІІ визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Приписами ч.2 ст.5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі №825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Неврахування відповідачем розміру індексації грошового забезпечення при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні призвело до виплати знеціненого грошового забезпечення, що не є обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 по справі №820/3423/18, від 11 квітня 2024 року по справі №240/34639/22.

Таким чином, доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 26.09.2024р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 березня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: Г.В. Семенюк

О.І. Шляхтицький