Справа № 128/3559/24
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3559/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Томашук М.С. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що на виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» 31.05.2024 уточнив свої персональні дані через Центр надання адміністративних послуг, чим виконав правила військового обліку, встановлені Законом. 31.05.2024 після оновлення військово-облікових даних через ЦНАП, позивачу було надано Витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. В подальшому 15.07.2024 ОСОБА_2 з метою отримання відстрочки від мобілізації, як особа, яка має на утриманні троє неповнолітніх дітей, самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надав для огляду всі наявні у нього документи, що підтверджують право на відстрочку. В той же день позивачу було надано направлення на проходження ВЛК та надано повістку прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26.07.2024 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 26.07.2024 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №533 та призначено розгляд справи на 07.08.2024 на 10-00 год.. 29.08.2024 позивачу було особисто вручено постанову про адміністративне правопорушення від 07.08.2024 №1708, відповідно до якої позивача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000,00 грн.. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 у 2016 році при зміні місця проживання у семиденний строк не прибув до РТЦК та СП за новим місцем проживання, що є порушенням правил військового обліку. Даною постановою встановлено, що правопорушення вчинено визначеною датою та носить разовий характер. Окрім того, у постанові зазначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Із даною постановою позивач не погоджується та вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до запису в паспорті громадянина України позивача, ним 15.12.2016 було змінено зареєстроване місце проживання та в цей же день ним було зареєстроване нове місце проживання: АДРЕСА_1 . Притягуючи позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, не було враховано примітку до ст. 210 КУпАП, відповідно до якої положення статей 210, 210-1 -цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Зважаючи на це, відповідач зобов`язаний був отримати відомості про місце реєстрації позивача із Державного реєстру міграційної служби, яким ведеться реєстр місця проживання та місця реєстрації всіх військовозобов`язаних осіб, в т.ч. і позивача, та відповідно до приміти до ст. 210 КУпАП не мав права застосовувати до позивача положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. У зв`язку із наявними даними про місце реєстрації проживання позивача у державних реєстрах, позивач весь час вважав, що є особою відомості про місце проживання якої відомі ТЦК та СП, які у зв`язку із зміною реєстрації місця проживання мали бути автоматично отримані відповідачем із Державних реєстрів.

Окрім того, позивач вважає, що відповідач не мав права приймати оскаржувану постанову, оскільки станом на 07.08.2024 минув строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Окрім того, до 19 травня 2024 року ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало. Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» позивач оновив свої дані та з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 15.07.2024, проте 07.08.2024 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за неприбуття у 7 денний строк з дати зміни місця реєстрації проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2016 році за новим місцем проживання, хоча станом на 2016 рік не існувало норми ч. 3 ст. 210 КУпАП. Отже позивач не міг вчинити вказане адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в 2016 році, яка з`явилася лише 19.05.2024. Таким чином, вважає, що в діях позивача відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підставі викладеного просить скасувати постанову №1708 від 07.087.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 подано відзив на позову заяву, у якому позовні відповідач вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки вважає, що позивачем було вчинено триваюче адміністративне правопорушення з 22.12.2016 по 26.07.2024, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП. Окрім того, позивач у вказаний переіод не перебував на військовому обліку.

Представником позивача адвокатом Томашуком М.С. подано відповідь на відзив, у якому представник позивача не погоджується із доводами відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, вважає їх такими, що суперечать змісту оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 05.09.2024 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Томашук М.С. не з`явилися, представником позивача надіслано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, розгляд справи просив провести без участі сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вказаних норм закону, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що постановою №1708 від 07.08.2024 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , установлено, що згідно з відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення за вх. №533 від 26.07.2024, громадянин ОСОБА_2 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме: в 2016 році при зміні місця проживання протягом 7 денного стркоу не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за новим місцем проживання, що є порушенням правил військового обліку. 15.07.2024 громадянин ОСОБА_2 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з поясненнями ОСОБА_2 , свою вину в тому, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік не визнає, пояснює, що не став на облік у зв`язку з необізнаністю. Окрім того, в постанові міститься вказівка, що правопорушення визначено датою і носить разовий характер. За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП; на підставі вищевикладеного і керуючись статтями 210, 235, 276-280 та статтею 284 КУпАП постановлено громадянина ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000,00 грн (а.с. 9-11).

Відповідно до копії Витягу №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 31.05.2024 ОСОБА_2 оновив свої військово-облікові дані, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

На а.с. 38 міститься копія тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що видано взамін військового квитка у зв`язку із відсутністю бланків військового квитка.,

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що 15.12.2016 виконавчим комітетом Сосонської сільської ради ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання; 12.125.2016 виконавчим комітетом Сосонської сільської ради місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення №1708 від 07.08.2024 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000,00 грн за те, що в 2016 році при зміні місця проживання протягом 7 денного строку не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за новим місцем проживання.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 2016 року) визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) війьскового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку.

Взяттю на війський облік військовозобов`язаних у районних (міських) військивх комісаріатах підлягають громадни України, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання. Призовники та військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до дати вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обілку (п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 2016 року) .

Отже, позивач 15.12.2016, зареєструваши нове місце проживання, зобов`язаний був протягом семи днів стати на військовий облік за новим місцем проживання.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» загальний військовий обов`язок встановлюється з метою забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також підготовки населення до захисту України. Загальний військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття та призов на військову службу; проходження за призовом або добровільно військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; дотримання правил військового обліку.

Згідно із ч. 6 ст. 1 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зобов`язані: прибувати за викликом військового комісаріату до призовних дільниць для приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою одержання військової спеціальності, призову на військову службу або на збори; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку.

Виконання Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» покладається на громадян України, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, об`єднання громадян, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності (ч. 8 ст. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають громадяни, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Для постановки на військовий облік усі військовозобов`язані повинні у семиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів за місцем постійного або фактичного проживання (ч. 3 ст. ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до положень ч. 1 ст. 210 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах - тягнуть за собою накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміни до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за змістом яких громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, серед іншого, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19.05.2024, внесено зміни до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 7 ст. 38 КУпАП)

Триваюче правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За обставин справи судом встановлено, що позивач у семиденний строк після реєстрації 15.12.2016 нового місця проживання не прибув до районного (міського) військового комісаріату за місцем постійного або фактичного проживання для постановки на військовий облік, він порушив ч. 3 ст. 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент вчинення правопорушення), а не абз. 2 підпункту 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, як зазначено в оскражуваній постанові. Суд доходить висновку, що відповідачем не підтверджено правомірність прийнятої постанови, зазначено інші норми, ніж ті, що порушені позивачем, кваліфіковано його дії за ч. 3 ст. 210 КУпАП за правопорушення, яке вчинено 22.12.2016, яке є триваючим, продовженим у особливий період, при цьому не враховано ч. 7 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП суперечить статті 58 Конституції України, ст. 8, ч. 7 ст. 38 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд зауважує, що можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача стати на військовий облік.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

В частині першій статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі.

Така позиція суду повністю співпадає з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.07.2020 по справі № 524/6159/16-а.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 03.09.2024, позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с. 18).

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 605,60 грн, відповідно до ст. 139 КАС України, мають бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки ІНФОРМАЦІЯ_7 є відокремленим підрозділом та має правовий статус суб`єкта без права юридичної особи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення №17081 від 07 серпня 2024 відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Л.П. Шевчук