Справа № 380/19875/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 рокусправа № 380/19875/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання Согор А.Н.,

за участі:

представник позивача не з`явився,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного виробничо-торгівельного підприємства «АКРОПОЛІС» до Головного управління ДПС України у Львівській області визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного виробничо-торгівельного підприємства «АКРОПОЛІС» (далі ПВТП «АКРОПОЛІС», позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 09.09.2024 №38527/13-01-07-06;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 09.09.2024 №38529/13-01-07-06;

- визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 09.09.2024 №38530/3-01-07-06.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що як вбачається зі змісту акта документальної позапланової виїзної перевірки та податкових повідомлень-рішень, ГУ ДПС у Львівській області вважає, що ПВТП «АКРОПОЛІС» не було підтверджено одержання послуг від ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» та ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» у зв`язку з відсутністю належно оформлених первинних документів. Водночас, ПВТП «АКРОПОЛІС» було надано ГУ ДПС у Львівській області належним чином завірені копії документів щодо господарських операцій як з ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД», так і з ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ». Так, відповідач під час проведення перевірки опрацював чисельну кількість первинних документів щодо згаданих операцій: оборотно-сальдові відомості, карти рахунку, договори, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо. Однак, всупереч наявності усіх необхідних первинних документів, що в повній мірі підтверджують господарські операції та реальне (фактичне) отримання послуг ПВТП «АКРОПОЛІС» від своїх контрагентів та відповідають економічному змісту, контролюючим органом такі документи до уваги взято не було та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Таким чином, позивач вважає, що висновки акта не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а отже винесені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суддя від 08.10.2024 відкрила провадження, вирішила проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (24.10.2024 вх. № 79136), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого відзиву зазначив, що в ході проведення перевірки, під час проведеного аналізу наявних у ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» трудових ресурсів встановлено, що має місце незначна кількість працюючих (працівників робочих будівельних спеціальностей) та з другої сторони значний обсяг фактично оформлених ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» операцій з придбання та реалізації товарів (робіт, послуг), що передбачає значно більший обсяг трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями. Враховуючи вищенаведене, ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» не могло фактично здійснювати господарські операції з позивачем з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності будівельних матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт. Аналогічно і по ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», яке не могло фактично здійснювати господарські операції з позивачем з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, недостатньої чисельності трудових ресурсів та відсутності будівельних матеріалів, необхідних для здійснення даних робіт. При цьому, сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Таким чином, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Протокольною ухвалою від 05.11.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив в задоволенні таких відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ПВТП «АКРОПОЛІС» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 23965846, перебуває на обліку в податкових органах з 04.04.1996. Є платником ПДВ на загальних підставах.

На підставі наказу від 05.08.2024 №4100-ПП в період з 07.08.2024 по 13.08.2024 ГУ ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПВТП «АКРОПОЛІС» з питань проведення взаємовідносин із ТзОВ «ЛАУНДЖ ЕСТЕЙТ» за період серпень 2019 року, із ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» за період вересень 2019 року, із ТзОВ «ЕЛЕМЕНТ ТЕКС» за період вересень 2020 року, із ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» за період грудень 2020 року, та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств.

За наслідками перевірки складено акт від 20.08.2024 №35007/13-01-07-06/23965846, в якому встановлено порушення позивачем п. 5, п. 6, п. 7, п. 9 П(С)БО 16 «Витрати», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток на суму прибуток на загальну суму 375003 грн., в т. ч. за 2019 рік на суму 100681 грн., за 2020 рік на суму 274322 грн.; п. 198.1, п. п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість (показник рядка 18 декларації) на загальну суму 294719 грн., в т. ч. за вересень 2019 року на суму 111868 грн., грудень 2020 року на суму 182851 грн.; завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за грудень 2020 року на 121952 грн.

Надалі, на підставі висновків акта перевірки від 20.08.2024 №35007/13-01-07- 06/23965846 ГУ ДПС у Львівській області складено податкове повідомлення-рішення від 09.09.2024 №38527/13-01-07-06, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 121952,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2024 №38529/13-01-07-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 400173,25 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.09.2024 №38530/3-01-07-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 368398,25 грн.

Підставою для прийняття вказаних вище податкових повідомлень-рішень став висновок ГУ ДПС у Львівській області про нереальність господарських операцій ПВТП «АКРОПОЛІС» з ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» та ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ».

В адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення не оскаржувались.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Виключно законами України встановлюються, зокрема, податки і збори (п. 1. ч. 2 ст. 92 Конституції України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п. 71.1 ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 78.1 ст.78 ПК України передбачені підстави за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Так, згідно п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;

78.1.3. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:

у разі розгляду заперечення до акта перевірки, - контролюючим органом, який проводив перевірку;

під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;

На підставі зазначеного у цьому пункті наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

78.1.8. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

78.1.9. щодо платника податку подано скаргу:

про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

або про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

78.1.12. контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.

78.1.13. у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

78.1.14. у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу;

78.1.15. неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення;

78.1.16. отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення;

78.1.17. платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків;

78.1.18. виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне або спирт етиловий;

78.1.19. платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.

78.1.20. платником податку подано заяву про проведення перевірки до поданої заявки на поповнення обсягів залишку пального відповідно до пункту 29 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

78.1.21. контролюючим органом після проведення документальної планової перевірки або документальної позапланової перевірки отримано інформацію та/або документи від іноземних державних органів, які стосуються питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків та свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Така перевірка проводиться виключно щодо питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

78.1.22. у разі отримання інформації, що свідчить про ведення нерезидентом господарської діяльності через постійне представництво на території України, відповідно до вимог підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, без взяття на податковий облік.

78.1.23. фінансовим агентом не подано заяву про взяття його на облік у випадках та порядку, передбачених пунктом 39-3.3 статті 39-3 цього Кодексу, або не надано відповідь чи надано неповну відповідь під час здійснення контролюючим органом опитування фінансового агента відповідно до пункту 39-3.8 статті 39-3 цього Кодексу, або виявлено порушення чи можливе порушення фінансовим агентом вимог статті 39-3 цього Кодексу;

Пункт 78.1 статті 78 доповнено підпунктом 78.1.23 згідно із Законом № 2970-IX від 20.03.2023\

78.1.24. неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки, неподання або подання виправленого звіту про підзвітні рахунки з порушенням строків, визначених пунктом 39-3.7 статті 39-3 цього Кодексу, або подання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки з інформацією про незадокументовані рахунки відповідно до Загального стандарту звітності CRS, або ненадання фінансовим агентом відповіді на запит контролюючого органу щодо незадокументованих рахунків, ненадання депозитарною установою повідомлення про депонентів - інвесторів інститутів спільного інвестування, надання у повідомленні неповних відомостей або ненадання депозитарною установою відповіді на запит контролюючого органу у випадках, визначених пунктом 39-3.11 статті 39-3 цього Кодексу;

78.1.25. виявлено неповноту або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, у тому числі в результаті отриманого повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про невиконання чи порушення фінансовим агентом зобов`язань, передбачених таким міжнародним договором, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;

78.1.26. особою не надано у встановлений строк пояснення, документи або іншу інформацію на письмовий запит контролюючого органу, надісланий відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпункту 8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;

78.1.27. виявлено можливе порушення вимог статті 39-3 цього Кодексу власником рахунку або його контролюючою особою.

Згідно п. п. 78.4-78.10 ст. 78 ПК країни про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Позапланова перевірка осіб, призначена з підстав, визначених підпунктами 78.1.23-78.1.25 пункту 78.1 цієї статті, може проводитися з усіх питань, що стосуються виконання вимог статті 39-3 цього Кодексу, та не обмежується питаннями, які стали підставою для призначення перевірки.

Під час проведення позапланової перевірки контролюючий орган має право запитувати в осіб, на яких поширюються вимоги статті 39-3 цього Кодексу, усі документи та інформацію, передбачені пунктом 39-3.5 статті 39-3 цього Кодексу, включаючи, але не обмежуючись документами та інформацією, необхідними для перевірки:

повноти та достовірності інформації, поданої фінансовим агентом у звіті про підзвітні рахунки;

наявності та достатності підстав для невключення певної інформації до звіту про підзвітні рахунки;

забезпечення фінансовим агентом виконання та фактичного виконання ним усіх обов`язків, передбачених статтею 39-3 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивачем не оскаржуються та не ставляться під сумнів підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, тому судом не досліджується питання правомірності винесення наказу про проведення перевірки та дії, вчинені під час проведення перевірки.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.п. 2 п. 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Статтею 44 ПК України передбачені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до абз. 2 п. 44.6 ст. 44 ПК України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до акта перевірки від 20.08.2024 №35007/13-01-07-06/23965846 судом встановлено, що контролюючий орган дійшов висновку, що оскільки до перевірки не надано підтверджуючих документів, операції ПВТП «АКРОПОЛІС» із ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» та ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» не містять у суті своїй розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) реалізації ТМЦ. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, якщо платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності. Наслідком діяльності контрагентів позивача є виключно чи переважно формування податкових зобов`язань на адресу ПВТП «АКРОПОЛІС».

По суті спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 ПК України.

Під постачанням товарів розуміється, зокрема передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю (п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

При цьому, відповідно до п. 189.4 ст. 189 ПК України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому ст. 188 Податкового кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань із постачання товарів/послуг згідно з п.187.1 ст.187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку-дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а для послуг-дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Ураховуючи викладене, у комісіонера на дату першої з подій, визначених п.187.1 ст.187 ПК України, виникають податкові зобов`язання з ПДВ:

- з операції з реалізації товару, переданого йому на реалізацію комітентом в межах договору комісії, виходячи з бази оподаткування, визначеної п.189.4 ст.189 Кодексу;

- з послуг комісії, наданих комітенту в межах договору комісії, виходячи з бази оподаткування, визначеної ст.188 Кодексу.

За положеннями п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено ст. 198 ПК України.

Відповідно до п.п. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Підпунктом 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) визначено статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

За змістом п. 200.4 цієї статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ст. 133 ПК України платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті (п.п. 133.1.1. п. 133.1 ст. 133 ПК України).

Об`єктами оподаткування згідно з ст. 134 ПК України є:

134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Статтею 135 ПК України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 ПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

При цьому, відповідно до вимог п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2.4 ст. 2 вказаного Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, а наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції. Підтвердити факт вчинення господарської операції можна за допомогою первинного документа, який достовірно відображає її зміст та складений згідно із вимогами чинного законодавства. Відповідно відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та. зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування.

Суд також вказує, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При розгляді цієї справи, суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, застосовує висновки Верховного Суду, сформовані при розгляді справи з подібними правовідносинами щодо оцінки використання контролюючим органом податкової інформації при формуванні висновків про безтоварність господарських операцій та вияву належної обачності при виборі контрагента. Зокрема, в постанові від 28.08.2021 №500/721/19 Верховний Суд зазначив, що позивач, спростовуючи обґрунтовані доводи податкового органу щодо безтоварності операцій, не надав доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі постачальника товару, враховуючи відсутність у останнього будь-яких трудових ресурсів для проведення відповідної господарської діяльності, основних фондів та матеріальних ресурсів (складських приміщень, транспортних засобів), що в сукупності з встановленими обставинами справи та з урахуванням характеру спірних правовідносин, які склались у цій справі, свідчить про обґрунтованість тверджень контролюючого органу про безпідставність формування даних податкового обліку позивача за господарськими операціями з вказаним контрагентом. Крім того, Верховний Суд зазначив про те, що підприємницька діяльність здійснюються суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники повинні проявляти розумну обачливість, адже наслідки вибору недобросовісного контрагента покладається на таких учасників. Належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ПВТП «АКРОПОЛІС» з 2014 року по цей час орендує нежитлові (офісні) приміщення загальною площею 318,3 кв.м., нежитлові (виробничі) приміщення загальною площею 2952,0 кв.м. та нежитлові (складські) приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, що підтверджується договором №187/2014-о від 29.09.2014 разом з актами, договором №231/2016-о від 30.12.2016 разом з актами, договором оренди №164/2017-о від 02.10.2017 разом з актами, договором №49/2018-о від 01.03.2018 разом з актом і нежитлові приміщення загальною площею 252,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, що підтверджується договором оренди №232/2016-о від 30.12.2016 разом з актами, договором №1/2019 від 01.01.2019 разом з актом та додатковою угодою.

03.04.2017 за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, відбулась пожежа, про що 04.01.2017 комісія у складі провідного інспектора Залізничного РВ м. Львова ГУ ДСНС у Львівській області склала акт про пожежу.

Вказаний акт містить інформацію про ПВТП «АКРОПОЛІС», як орендаря приміщення.

У пунктах 3.5 договорів оренди приміщень за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45 та м. Львів, вул. Залізнична, 18, передбачено, що орендар зобов`язаний утримувати одержане за цим договором приміщення у належному стані, виконувати необхідний поточний ремонт за свій рахунок.

Ремонтні роботи, що проводились за відповідними адресами, є поточними, що випливає зокрема з наказів ПВТП «АКРОПОЛІС» про витрати на поточний ремонт від 01.12.2020 №0112/01, від 09.12.2020 та від 20.12.2020 №2012/01.

Вказане не є спірним.

З наведеного вбачається, що у ПВТП «АКРОПОЛІС», в т.ч. внаслідок пожежі, виникла необхідність у проведенні ремонтних робіт, спрямованими на відновлення та забезпечення умов для ведення статутної діяльності, у зв`язку з чим підприємством було укладено нижче вказані договори.

Так, ПВТП «АКРОПОЛІС» укладено договір з ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» від 02.09.2019 №0209- 2019/1, згідно якого ПВТП «АКРОПОЛІС» є замовником, а ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» - виконавцем.

Відповідно до п. 1 договору виконавець в межах договірної ціни виконує власними силами і засобами для Замовника наступні роботи у відповідності до вимог ДБН і термінів виконання: ремонтні роботи (загальнобудівельні роботи, прибирання виробничих приміщень, монтаж швейного обладнання) за адресою м. Львів, вул. Олени Спанівни, 45.

Роботи можуть виконуватися як з матеріалів замовника, так і виконавця.

Відповідно до п. 2 договору виконавець виконує роботи згідно кошторису, затвердженого замовником з матеріалів замовника та виконавця.

Початок робіт встановлюється з 03.09.2019, кінець робіт та прийомка замовником встановлюється 30.09.2019 з правом дострокового виконання.

Відповідно до п. 3 договору договірна ціна динамічна і встановлена на підставі кошторису в сумі 671206,64 грн. Остаточна ціна угоди визначається згідно акту прийняття фактично виконаних робіт і підлягає сплаті Замовником.

На підтвердження виконання зазначеного договору сторонами, позивачем надано такі документи, як ліцензію ДАБІ України згідно рішення № 16-Л від 27.03.2019, видану ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» 11.04.2019, договірну ціну на будівництво «Ремонтні роботи, що здійснюються в 2019 році», довідку форми КБ-№ «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» за вересень 2019 року, акт № 2 форми КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» за вересень 2019 року, акт № 1 форми КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» за вересень 2019 року, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (на ремонтні роботи), розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1, підсумкова відомість ресурсів за жовтень 2019 року, платіжне доручення № 147 від 10.10.2019 на суму 510000,00 грн. про оплату наданих згідно договору № 0209-2019/1 від 02.09.2019 послуг, платіжне доручення № 151 від 15.10.2019 на суму 161206,64 грн. про оплату наданих згідно договору № 0209-2019/1 від 02.09.2019 послуг.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» виписало та зареєстровало в ЄРПН в адресу ПВТП «АКРОПОЛІС» податкові накладні за період вересень 2019 року №№ 544 та 545. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за період вересень 2019 в сумі 118867,77 грн., що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за відповідний період.

Інших документів на підтвердження придбання у ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» робіт/послуг ПВТП «АКРОПОЛІС» не надало.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження реальності операції з ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД», суд зазначає, що критично ставиться до твердження позивача про існування між ним ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» реальних, а не удаваних правовідносин, оскільки.

Як вже було зазначено вище, договором від 02.09.2019 №0209- 2019/1 передбачено, що ремонтні роботи (загальнобудівельні роботи (прибирання виробничих приміщень, монтаж швейного обладнання) здійснюються з матеріалів замовника або виконавця. Водночас, до матеріалів справи позивачем не надано жодного доказу того, чиї матеріали використовувались при здійсненні робіт. Також не надано доказів придбання таких матеріалів, відсутня інформація щодо вартості, якісних та кількісних характеристик матеріалів, способу передачі таких матеріалів від замовника до виконавця тощо. При цьому, вартість робіт вже обумовлена у самому договорі 671206,64 грн. Водночас, не відомо, яким чином така вартість була сформована, враховуючи, що інформація щодо матеріалів (кількості та якості, виробника) відсутня взагалі, не рахуючи їх загального розміру, вказаного у наданих документах.

Інформації щодо залучених субпідрядників ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» на виконання робіт для ПВТП «АКРОПОЛІС» матеріали справи не містять.

Суд також звертає увагу, що неможливо встановити осіб, які складали та підписували локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (ремонтні роботи), розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису та підсумкову відомість ресурсів, а також дату складання таких документів.

Щодо монтажу швейного обладнання, то варто зазначити, що актів виконання таких робіт позивачем подано не було, що унеможливлює визначення обсягу такої послуги, як «монтаж швейного обладнання», а отже унеможливлює і формування її вартості.

Слід також зазначити, що позивачем до матеріалів справи не подано жодного технічного завдання або проектної документації, на підставі яких би здійснювались загальнобудівельні та ремонтні роботи.

Суд вказує, що виконання будівельних (ремонтних) робіт супроводжується значною кількістю документообігу та не обмежується лише такими документами, як довідки форми КБ-2в та КБ3.

Суд також враховує, що ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» у розглядуваний період було складено і зареєстровано лише дві податкові накладні в адресу ПВТП «АКРОПОЛІС» - № 544 від 30.09.2019 на загальнобудівельні роботи (прибирання приміщень), а також № 545 від 30.09.2019 на монтаж швейного обладнання. Водночас, щодо ремонтних робіт, то така податкова накладна відсутня.

Згідно наданої позивачем оборотно-сальдової відомості по субрахунку 104 за 2019 рік («Машини та обладнання») на балансі ПВТП «АКРОПОЛІС» знаходяться машини і обладнання в переважній більшості з 01.01.2019, водночас, послуги з їх монтажу придбані позивачем лише в вересні 2019 року, що також ставить під сумнів реальність таких послуг.

Крім того, суд звертає увагу, що за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, позивач орендує два приміщення - нежитлову (офісну) частину приміщень загальною площею 318,3 кв.м., та нежитлову (виробничу) частину приміщень загальною площею 2952,0 кв.м. Однак, з договору та інших наданих документів не можливо встановити, які саме приміщення ремонтувались та прибирались ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД».

Щодо взаємовідносин з ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», то суд зазначає таке.

ПВТП «АКРОПОЛІС» укладено договір з ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» від 02.11.2020 №02/11/01, згідно якого ПВТП «АКРОПОЛІС» є замовником, а ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» - виконавцем.

Згідно п. 1 вказаного договору виконавець в межах договірної ціни виконує власними силами і засобами для замовника наступні роботи у відповідності до вимог ДБН і термінів виконання: зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 352,2 кв.м., що знаходяться у корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, вартістю 436200,00 грн.; заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться у корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична,18, вартістю 211000,00 грн.; поточний ремонт нежитлової (офісної частини) приміщень загальною площею 318,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, вартістю 370850,00 грн.; заміна вікон нежитлових (виробничих) приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, вартістю 810765,00 грн. (без зазначення площі).

Роботи можуть виконуватися як з матеріалів замовника так і виконавця.

Відповідно до п. 2 договору виконавець виконує роботи згідно кошторису, затвердженого замовником з матеріалів замовника та виконавця. Початок робіт встановлюється з 02.11.2020, кінець роботи та її прийомка замовником встановлюється 31.12.2020 з правом дострокового виконання.

Відповідно до п. 3 договору договірна ціна динамічна і встановлена на підставі кошторису в сумі 1828815,00 грн. Остаточна ціна угоди визначається згідно акту прийняття фактично виконаних робіт і підлягає сплаті Замовником.

На підтвердження виконання зазначеного вище договору позивач долучив до матеріалів справи договір №0211/01 від 02.11.2020, акт здачі-приймання виконаних робіт №295 від 20.12.2020 на поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45; акт форми КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт №295 за грудень 2020 року; підсумкову відомість ресурсів на об`єкт - поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45 (витрати по факту); довідку форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року; дефектний акт на поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, від 02.11.2020; договірну ціну на поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45; підсумкову відомість ресурсів; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45; загальновиробничі витрати на будову - поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45; наказ №2012/01 від 20.12.2020 «Про витрати на поточний ремонт» № 2012/01 від 20.12.2020; акт здачі-приймання виконаних робіт №0293 від 01.12.2020 на суму 436200,00 грн. на зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; підсумкову відомість ресурсів на об`єкт - зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; акт форми КБ-2в приймання виконаних робіт №293 за грудень 2020 року; розрахунок загальновиробничих витрат до акту КБ-2в; довідка форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2020 року; дефектний акт на зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, від 02.11.2020; договірну ціну на зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; підсумкову відомість ресурсів; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; загальновиробничі витрати на будову - зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; наказ №0112/01 від 01.12.2020 «Про витрати на поточний ремонт»; акт здачі-приймання виконаних робіт №296 від 28.12.2020 на об`єкт заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; акт форми КБ-2в приймання виконаних робіт №296 за грудень 2020 року; підсумкову відомість ресурсів; розрахунок загальновиробничих витрат до акту КБ-2в; довідку форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2020 року; дефектний акт на заміну вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, від 02.11.2020; договірну ціну на об`єкт - заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; підсумкову відомість ресурсів; локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на об`єкт - заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; розрахунок загальновиробничих витрат на будову - заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; наказ №0912/01 від 09.12.2020 «Про витрати на поточний ремонт»; платіжне доручення №194 від 28.12.2020 на суму 211000,00 грн; платіжне доручення №195 від 28.12.2020 на суму 436200,00 грн.

ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» було виписано ПВТП «АКРОПОЛІС» податкові накладні № 1 від 01.12.2020 на суму 436200,00 грн., №4 від 09.12.2020 на суму 211000,00 грн., №1 від 20.12.2020 на суму 370850,00 грн.№1 від 28.12.2020.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за період грудень 2020 в сумі 304802,50 грн., що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за відповідний період.

Інших документів на підтвердження придбання у ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» робіт/послуг для ПВТП «АКРОПОЛІС» позивач не надав.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження реальності операції з ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ», суд зазначає, що критично ставиться до твердження позивача про існування між ним та ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» реальних, а не удаваних правовідносин, оскільки.

Як вже було зазначено вище, договором від 02.11.2020 №0211/01 передбачено, що роботи здійснюються як з матеріалів замовника, так і виконавця. Водночас, до матеріалів справи позивачем не надано жодного доказу того, чиї матеріали використовувались при здійсненні робіт. Також не надано доказів придбання таких матеріалів, відсутня інформація щодо вартості, якісних та кількісних характеристик матеріалів, способу передачі таких матеріалів від замовника до виконавця тощо. При цьому, вартість робіт вже обумовлена у самому договорі: зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 352,2 кв.м., що знаходяться у корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, - 436200,00 грн.; заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться у корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, - 211000,00 грн.; поточний ремонт нежитлової (офісної частини) приміщень загальною площею 318,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, - 370850,00 грн.; заміна вікон нежитлових (виробничих) приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, - 810765,00 грн. Водночас, не відомо, яким чином така вартість була сформована, враховуючи, що інформація щодо матеріалів (кількості та якості, виробника) відсутня взагалі, не рахуючи їх загального розміру, вказаного в наданих документах.

Суд також звертає увагу, що неможливо встановити осіб, які складали та підписували договірну ціну на об`єкт поточний ремонт нежитлової частини (офісної частини) приміщень загальною площею 318 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45, що здійснюється в 2021; підсумкову відомість ресурсів на об`єкт - зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18; загальновиробничі витрати на будову - зовнішнє утеплення фасаду та поточний ремонт нежитлових внутрішніх приміщень загальною площею 252,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, акт здачі-приймання виконаних робіт № 294 від 09.12.2020; підсумкову відомість ресурсів на об`єкт заміна вікон нежитлових внутрішніх приміщень, що знаходяться в корпусі №4 за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 18, а також дату складання таких документів.

Слід також зазначити, що позивачем до матеріалів справи не подано жодного технічного завдання або проектної документації, на підставі яких би здійснювались загальнобудівельні та ремонтні роботи.

Згідно інформації, викладеної контролюючим органом в акті перевірки 20.08.2024 №35007/13-01-07-06/23965846 на ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» згідно поданої звітності числилось всього 9 чоловік. В той же час інформації щодо залучених субпідрядників ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» на виконання робіт для ПВТП «АКРОПОЛІС» матеріали справи не містять.

Суд вказує, що виконання ремонтних (будівельних) робіт супроводжується значною кількістю документообігу та не обмежується лише такими документами, як довідки форми КБ-2в та КБ3.

Суд також ставить під сумнів терміни виконання такої значної кількості робіт силами лише ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» - 1 місяць.

Судом при оцінці поданих позивачем на виконання укладених з ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» та ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» договорів взято до уваги інформацію контролюючого органу, викладену в акті перевірки 20.08.2024 №35007/13-01-07-06/23965846, про те, що протягом вересня 2019 року та листопада 2020 вказаними юридичними особами задекларовано операції з реалізації робіт (послуг) для значної кількості суб`єктів господарської діяльності, які знаходяться на обліку у різних областях України, та територіально віддалені один від одного. Зокрема, ТзОВ «ПРОФСИСТЕМБУД» надавало послуги для 35 суб`єктів господарської діяльності у Львівській, Київській, Дніпропетровській, Луганській, Одеській, Кіровоградській областях на загальну суму 66739768,00 грн., в тому числі ПДВ 10956628 грн. ТзОВ «БУДІВЕЛЬНА ФІРМА СІТІБУДІНДУСТРІЯ» надавало послуги для 10 суб`єктів господарської діяльності у Львівській, Київській, Дніпропетровській, Донецькій, Луганській, Одеській, Черкаській, Хмельницькій областях на загальну суму 50213495,34 грн., в т.ч. ПДВ 8368915,89 грн.

Суд вкотре наголошує, що обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог ст. 75 КАС України є їх достовірність. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Суть полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, крім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними.

Що і було зроблено.

В той же ж час первинні документи, які виписані підприємством без реального виконання зобов`язань за господарськими договорами, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема в постановах від 16.01.2018 у справі № 2а-7075/12/2670, від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 06.05.2020 у справі №640/4687/19.

Судом враховуються аргументи відповідача, що надані позивачем документи не можуть бути доказом реальності господарських операцій.

Отже, суд під час розгляду справи та дослідження доказів встановив, що представлені позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами не підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами.

Внаслідок відсутності у позивача належних та допустимих доказів реальності господарських операцій відповідачем правомірно встановлено факт нереальності їх вчинення та, як наслідок, юридичну дефектність згаданих первинних документів.

Відповідно, спірні операції позивача не підтверджені належним чином складеними та достатніми первинними документами, які є підставою для формування податкового обліку ПВТП «АКРОПОЛІС».

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення ч. 2 ст. 2 КАС України відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень були дотримані в повній мірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до правомірного та обґрунтованого прийняття податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат в цій справі не проводиться в зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.03.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна