Справа № 527/491/25
Суддя: Свістєльнік Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/491/25
провадження 2-а/527/9/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Свістєльнік Ю.М.,
секретаря судового засідання - Бородіної Д.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Гарькавенко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення. Вказав, що відповідно до медичного висновку № МН77-КАТ2-КТСР-ТА84 від 11.11.2024 р. та огляду сімейного лікаря від 11.11.2024 р. йому видано медичний висновок про тимчасову непрацездатність з 11 по 15.11.2024 року.
12.11.2024 року він перебуваючи на лікарняному дізнався, що на Укрпошті у м. Глобине необхідно отримати рекомендований поштовий лист № 519. Не маючи змоги самостійно отримати, він попрохав рідного брата отримати даний поштовий лист. Відповідно до відстеження пересилання поштового листа № 519 з офіційного сайту АТ «Укрпошта» 12.11.2024 р. було отримано вищезазначений лист. У вкладенні знаходилася повістка № 1648 від 31.10.2024 р. де вказано, що ОСОБА_1 повинен з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.11.2024 р. о 08:00 год. для оновлення даних, проходження ВЛК.
Зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 23, 24 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 р. «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк: смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, діє не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відали пі і гіги підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонашик дуднів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, шо не перевищує сім календарних днів.
Тому 12.11.2024 р. на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ним було надіслано повідомлення про причини неявки по повістці (рекомендований лист № 818, який відповідно до відстеження пересилання поштового листа з офіційного сайту АТ «Укрпопгга» був отриманий 13.11.2024 року. У даному повідомленні було вказано неможливість прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 з поважних причин, а саме: відповідно до медичного висновку про тимчасову непрацездатність № МН77- КАТ2-КТСР-ТА84 від 11.11.2024 р. та огляду сімейного лікаря від 11.11.2024 р. ОСОБА_1 у період з 11 по 15.11.2024 р. перебував на лікарняному.
Відповідно до електронного направлення № 1771-2177-5025-2466 від 05.11.2024 р. ОСОБА_1 направляється на госпіталізацію для стаціонарного лікування загального напрямку до КНП «Глобинська міська лікарня» Глобинської міської ради.
Також, відповідно до направлення від 05.11.2024 р. ОСОБА_1 направлений на магнітно-резонансну томографію у КНМП «Кременчуцька перша міська лікарня».
Згідно направлення від 05.11.2024 р. ОСОБА_1 направлений на стимуляційне ЕНМГ обох ніг у Лікувально-діагностичний центр Європейська Медицина.
Відповідно до електронного направлення № 9955-6141-0542-9820 від 20.11.2024 р. ОСОБА_1 направляється на консультацію до невролога у КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради.
Провівши необхідні додаткові дообстеження, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4009 від 06.12.2024 р. Глобинської міської лікарні ОСОБА_1 у період з 29.11 по 06.12.2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Глобинської міської лікарні.
Таким чином, він з поважних причин (хвороби) не зміг з`явитися 14.11.2024 року о 08:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1648 від 31.10.2024 р., про що повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендованим поштовим листом 818, який було отримано 13.11.2024 р.
Вказав, що неприбуття за повісткою у зв`язку з перебуванням на лікарняному не є правопорушенням в розумінні ст. 210-1 КУпАП.
Зазначив, що 14.01.2025 року особисто прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 на нього було складено протокол № 2/20/С-25 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
У поясненнях (зауваженнях) до змісту протоколу ним вказано: «З протоколом не згоден, поштою надсилав повідомлення про причини неявки по повістці, прошу врахувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення.».
Також вкзав, що даний протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису особи, яка склала протокол, крім того в описовій частині протоколу вказані порушення вимог закону, однак не конкретизовано який саме пункт, підпункт, частину вищезгаданого законодавства України ОСОБА_1 порушив.
23.01.2025 р. прибувши особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 на нього було складено постанову № 2/20/С-25 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, де вказано, що 14.01.2025 р. о 15:20 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 . З`ясовано, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1648 від 31.10.2024 р. на дату 14.11.2024 р. 13.11.2024 р. ОСОБА_1 повідомив про неможливість прибуття за викликом визначену дату та час, однак всупереч п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 р. № 560, у строк, що не перевищує 7 календарних днів по закінченню тимчасової непрацездатності, до ІНФОРМАЦІЯ_2 так і не прибув, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до п. 1 додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф в сумі 17000 грн.
Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є незаконним та протиправним та постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно скасувати.
Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 - Гарькавенко В.Ю. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Свої заперечення на позов мотивувала тим, що 23.01.2025 року Постановою № 2/20/С-25 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку в особливий період за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Вказала, що 14.01.2025 року о 15 год. 20 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 . При перевірці документів з`ясувалося, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці №1648 від 31.10.2024 року на дату 14.11.2024 року о 08:00 годині. Також вказала, що 13 листопада 2024 року за вх. № 9227/3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення від військовозобов`язаного ОСОБА_1 про неможливість прибуття за викликом 14.11.2024 року о 08:00 годині у зв`язку з хворобою, строк тимчасової непрацездатності згідно доданих документів встановлено з 11.11.2024 року по 15.11.2024 року.
Пунктом 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, встановлено, що у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів по закінченню тимчасової непрацездатності, до ІНФОРМАЦІЯ_4 так і не прибув, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно пункту 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, зазначила, що 14 січня 2025 року о 15 год. 20 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 задля вирішення власних питань (виключення його з розшуку, як такого, що має порушення правил військового обліку та оформлення заяви на відстрочку ), без мети виконання військового обов`язку, передбаченого ст. 65 Конституції України.
Вказала, що позивач не з`явився за повісткою (направленою позивачу № 1648 від 31.10.2024 р. на дату 14.11.2024 року о 8:00 рекомендованим відправленням з відміткою про вручення) про виклик до Другого відділу Кременчуцького задля звірки/уточнення облікових даних і проходження медичного обліку військоволікарською комісією без поважних причин, чим порушив правила військового обліку, внаслідок чого 23.11.2024 р. за вих. Е 57717 до відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області направлено Звернення про доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Із цього вбачається, що порушення законодавства у сфері оборони та прав позивача з боку співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 і його Другого відділу відсутні. А посилання військовозобов`язаного ОСОБА_1 на відсутність провини в порушенні правил військового обліку є хибними, оскільки ст. 68 ч. 2 Конституції України гласить: «Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності», якою й є адміністративна відповідальність. Тож, позивачем ОСОБА_1 до Глобинського районного суду Полтавської області надані неправдиві відомості, вірогідно, з метою ввести суд в оману для отримання вигідного для позивача рішення та уникнення від відповідальності за вчинене. Це дає підстави вважати, відповідно до ст. 10 КУпАП, що будучи обізнаним про відповідальність за порушення правил військового обліку, військовозобов`язаний ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вчинив умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності і свідомо допускав настання наслідків у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності в умовах дії особливого періоду, який в нашій країні не скасований, незважаючи на введення воєнного стану.
Також вважає безпідставними посилання військовозобов`язаного ОСОБА_1 , нібито, на порушення з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та його Другого відділу при складанні та розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього. Сам Протокол порушник підписав особисто, заповнивши власноручно графи: доведення вимог ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення; «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності»; «заяви, клопотання».
Будучи обізнаним під особистий підпис про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув на розгляд справи де була винесена Постанова № 2/20/С-25.
Вказала, що у позовній заяві військовозобов`язаний ОСОБА_1 посилається, що нібито, не є суб`єктом правопорушення, визначеного ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки має проблеми зі станом здоров`я, та перебував на лікарняному. Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів по закінченню тимчасової непрацездатності, до ІНФОРМАЦІЯ_4 так і не прибув, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно пункту 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Після семиденного терміну по закінченню тимчасової непрацездатності позивачем ніяких підтверджуючих документів надано не було. Отже, вважає дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 та його Другого відділу по відношенню до військовозобов`язаного ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, а позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та прохав їх задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача Гарькавенко В.Ю. позовні вимоги не визнала, прохала відмовити в їх задоволенні та послалася на обставини, викладені у відзиві на позов.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.
Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.
Стаття 65 Конституції України передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Спірні правовідносини врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакціях, чинних на час виниклих правовідносин. Крім того, підлягають до застосування: Закон України "Про правовий режим воєнного стану", Закон України «Про оборону України», Указ Президента України «Про загальну мобілізацію», Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до вказаного Порядку, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджені постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 тощо.
Судом встановлено, що згідно повістки №1648 від 31.10.2024 року позивача ОСОБА_1 зобов`язано з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.11.2024 року о 08:00 год. (а.с.7).
Відповідно до відстеження пересилання поштового листа №519 з офіційного сайту АТ «Укрпошта», 12.11.2024 року вищевказану повістку було отримано позивачем (а.с.9). Дана обставина не заперечувалася позивачем у судовому засіданні.
Також судом встановлено, що 12.11.2024 року позивачем було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про неможливість з`явитися 14.11.2024 року о 08:00 год., оскільки він перебуває на лікарняному. Дане поштове відправлення було направлено ним рекомендованим листом 12.11.2024 року, яке отримано адресатом, відповідно до відстеження пересилання поштового листа №818 з офіційного сайту АТ «Укрпошта», 13.11.2024 року (а.с.10-12).
Відповідно до постанови №2/20/С-25 по справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, зокрема ОСОБА_1 порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до пенкту 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, а саме всупереч п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560, у строк, що не перевищує сім календарних днів по закінченню тимчасової непрацездатності, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №1648 від 31.10.2024 року. За вищевказаних обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн. (а.с.21).
У протоколі №2/20/С-25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 14.01.2024 року, ОСОБА_1 роз`яснено права, повідомлено про розгляд справи о 10 год. 00 хв. 23.01.2025 року. ОСОБА_1 підтвердив своїми підписами у протоколі те, що він ознайомлений із змістом протоколу, роз`ясненими правами, датою розгляду справи. В пункті «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності» зазначено, що позивач з протоколом не згоден, при розгляді справи прохав врахувати направлені ним поштою пояснення (а.с.20).
Отже, підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що він у строк, що не перевищує сім календарних днів по закінченню тимчасової непрацездатності, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №1648 від 31.10.2024 року.
Неявка ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не заперечується і самим позивачем, що підтверджується його письмовими поясненнями доданими до протоколу, в яких позивач зазначив, що не прибув у зв`язку з тим, що перебував на лікуванні.
В наданій позивачем інформаційній довідці медичного висновку №МН77-КАТ2-КТСР-ТА84 від 11.11.2024 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю з 11.11.2024 року по 15.11.2024 року (а.с.13).
Суд приходить до висновку, що дана інформаційна довідка підтверджує неможливість прибуття позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказану у повістці дату 14.11.2024 року о 08:00 год.
Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4009 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 29.11.2024 року по 06.12.2024 року (а.с.18).
Разом з цим, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено доказами поважність причин його неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом трьох діб від визначеної в повістці дати прибуття та в подальшому у семиденний термін по закінченню тимчасової непрацездатності через хворобу.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови №2/20/С-25 по справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2025 року є предметом спору, тому з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2024 № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Абзацом 5 частини 1 статті 1 вказаного Закону передбачено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки координується та спрямовується Міноборони.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни, серед іншого, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Згідно вимог ч. 3 цієї ж статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №673 від 28.07.2010 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори», якою визначено виключний перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю;складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (дали за текстом Порядок), який визначає, зокрема, механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи.
Відповідно до пункту 21 Порядку за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п.п. 23-24 Порядку поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3 ст.33 Закону).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону).
Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.3 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Слід також зазначити, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі №560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що досліджені судом докази вказують на те, що при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, за результатами встановлених обставин та досліджених доказів, доводів сторін, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті. Суть викладеного у постанові правопорушення відображає диспозицію ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з посиланням на відповідні норми закону.
Так, беззаперечним є той факт, що ОСОБА_1 отримав повістку 12.11.2024 року щодо його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.11.2024 року. При цьому, він у вказаний термін не з`явився, перебуваючи на лікуванні, що підтверджено медичними документами, які досліджені судом і 12.11.2024 року письмово про це повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між тим, по закінченні лікування 15.11.2024 року та до 14.01.2025 року - дата особистого прибуття ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 (виключаючи період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.11.2024 - 06.12.2024 року), позивач не виконав законом визначеного обов`язку та так і не з`явився по вказаній повістці, чим порушив норми чинного законодавства, зокрема, в частині його неприбуття у строк, що не повинен перевищувати сім календарних днів з моменту закінчення обставин (лікування у медзакладі), а тому правомірно притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На переконання суду, доводи позивача про те, що ним не порушено вимоги закону є безпідставними, враховуючи викладені норми законодавства, встановлені обставини та досліджені докази, які надані сторонами по справі.
При цьому, слід зазначити, що за загальним терміном «повістка» це: повістка для уточнення даних - вручають для уточнення та оновлення інформації про склад сім`ї, стан здоров`я військовозобов`язаних, місце роботи, тощо; повістка для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) - вручається для проходження медичного обстеження; мобілізаційне розпорядження - вручається військовозобов`язаним особам, котрі пройшли медичну комісію та визнані придатними до несення військової служби. Тобто, мета явки особи до органів РТЦК та СП за отриманою повісткою не обмежується лише вчиненням такою особою дій стосовно оновлення (уточнення) інформації про цю особу, а тому позивач, відповідно до законодавства, зобов`язаний був прибути по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання певний дій, задля яких йому і була вручена повістка.
Разом з цим, винесенню вищевказаної постанови передував протокол про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 року, позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яка розглядалась 23.01.2025 року у присутності позивача.
Підстав для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 293 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ю. М. Свістєльнік