Справа № 520/30595/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р. № 520/30595/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ольги Горшкової,

секретаря судового засідання - Юлії Кандиби,

позивача - В.Станіславського,

третя особа 2 - К. Крупська

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи: Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора (третя особа 1), Офіс Генерального прокурора України (третя особа 2) про визнання протиправним рішення та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати противоправним рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця - заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2024 №74947042.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 визнано причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом неповажними. Заяву відповідача та третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено. Залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи: Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, Офіс Генерального прокурора України про визнання протиправним рішення та скасування постанови.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2025 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 по справі №520/30595/24. Адміністративну справу №520/30595/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки на його думку, обґрунтованих підстав та мотивів для закінчення виконавчого провадження у зв`язку із припиненням юридичної особи - боржника, відповідач не мав. Так, ОСОБА_1 наголошує на тому, що боржник - Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора не є юридичною особою в розумінні Цивільного кодексу України, рішення по справі №520/15316/2020 є невиконаним, а тому відповідач не мав законних підстав для завершення виконавчого провадження №74947042 на підставі п.3 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

Заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, відповідач зазначив, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та у спосіб, що визначені нормами чинного законодавства, яке поширюється на спірні правовідносини.

Офіс Генерального прокурора надав письмові пояснення, в яких вказав, що Другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора відповідно до пункту 22 розділу П «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ було створено, тимчасово. Виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення. Рішеннями судів обов`язок, щодо прийняття відповідного рішення стосовно позивача, покладено було саме на другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора. У відповідності до наказу Генерального прокурора від 30.04.2021 №136 "Про визнання такими, що втратили чинність, наказів Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора" визнано такими, що втратили чинність, накази Генерального прокурора: зокрема від 10.01.2020 №14 "Про створення другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 призначено розгляд справи №520/30595/24 в порядку спрощеного провадження на 18.02.2025.

Розгляд справи переносився у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 25.02.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення 04.03.2025.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністратвиного суду по справі №520/15316/2020 від 30.09.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 до Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора України про визнання протиправним та скасування рішення та протоколу, зобов`язати вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 29.09.2020 в частині про неуспішне проходження добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора ОСОБА_1 . Зобов`язано Другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами співбесіди на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора ОСОБА_1 прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

20.02.2023 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №520/15316/2020 про зобов`язання Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами співбесіди на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора ОСОБА_1 прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

На підставі вищевказаного виконавчого листа, 07.05.2024 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито ВП №74947042, повідомлено боржника про необхідність виконання судового рішення протягом 10 робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи, до виконавчого органу надійшов лист від Офісу Генерального прокурора від 27.05.2024 №06/2/2-259ВИХ24, відповідно до якого вказано, що проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, розпочатого згідно наказу Генерального прокурора від 04.06.2020 №266 закінчено, змінено процедуру та орган, який проводить такий добір. Вказано, що Офіс Генерального прокурора не є правонаступником Другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора. Враховуючи викладене, Офіс, з посиланням на п.3 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" просив закінчити виконавче провадження №74947042.

04.07.2024 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову, якою закрито ВП №74947042, на підставі п.3 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" (виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.).

Позивач, вважаючи, що постанова про закінчення виконавчого провадження порушує його законні права та інтереси, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи подані учасниками адміністративного процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі також - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої ст .3 Закону України «Про виконавче провадження» вказано про те, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Слід зазначити, що станом на час розгляду справи, судове рішення в адміністративній справі №520/15316/2020 залишається не виконаним.

Так, підставою для закриття ВП виконавець визначив п.3 ч.1 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження" - виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Також, у спірній постанові вказано, що відповідно до наказу Генерального прокурора від 30.04.2021 за № 136 наказ про створення другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора втратив чинність. З 01.09.2021 відновлено дію пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про прокуратуру" і добір кандидатів на посаду прокурора в установленому цим Законом порядку проводить відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження. Проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, розпочато згідно наказу Генерального прокурора від 04.06.2020 року № 266 на даний час закінчено. Також змінено процедуру та орган, який проводить такий добір. Разом з цим, Офіс Генерального прокурора не є правонаступником другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офіс Генерального прокурора.

Поряд із тим, суд зазначає, що згідно з наказом Генерального прокурора від 04.06.2020 № 266 розпочато з 09.06.2020 проведення другого добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора.

Відповідно до п. 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій, у якому зазначено, що кадрові комісії здійснюють свої повноваження на підставі п. 11, пп. 7 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та Закону України «Про прокуратуру».

Наказом Генерального прокурора від 10.01.2020 № 14, який був оприлюднений на вебсайті Генеральної прокуратури України, створено другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора й визначено її персональний склад.

Суд зазначає, що у спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача. Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вирішуючи питання публічного правонаступництва, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме: тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

У цій постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, внаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

Такий підхід ґрунтується на конституційних принципах безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.

Підсумовуючи, суд зазначає, що закінчення ВП у зв`язку із припиненням юридичної особи - можливе лише за умови, коли виконавчий орган вчинить низку дій для належного визначення, чи допускають спірні правовідносини інститут правонаступництва.

Дослідивши надані відповідачем докази, та вислухавши правову позицію сторін, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення дій для належного визначення питання щодо існування інституту правонаступництва у спірній ситуації.

Суд звертає увагу відповідача на те, що усі рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законом.

У частині 2 ст. 2 КАС України закріплені загальні критерії оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені в практиці європейських країн. Дотримання принципу обґрунтованості вимагає від суб`єкта владних повноважень врахування усіх обставин, на обов`язковість урахування яких прямо вказує як закон, так і інші обставини, що мають значенні у кожній конкретній ситуації.

Посилання відповідача на лист Офісу Генерального прокурора № 06/2/2-259ВИХ-24 від 27.05.2024, як на єдину підставу для прийняття постанови про закінчення ВП № 74947042 від 04.07.2024 відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження", свідчить на думку суду про передчасність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки, по-перше, вказана норма права передбачає закінчення виконавчого провадження виключно в разі припинення юридичної особи як сторони виконавчого провадження, якою не був боржник у ВП № 74947042. А по-друге, приймаючи оскаржувану постанову без вчинення дій щодо належного визначення питання щодо існування інституту правонаступництва у спірній ситуації та недоведеності вказаного факту у суді, суб`єкт владних повноважень фактично порушує принцип безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2024 №74947042 є такою, що прийнята з порушенням вимог законодавства, а відтак, підлягає скасуванню.

Поряд із тим, вимога позивача про визнання противоправним рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця - заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни поглинається найбільшим ефективним способом захисту законних інтересів позивача, визначеним судом, а тому окремому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 139, 194, 227, 243, 246, 249, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ), треті особи: Друга кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, Офіс Генерального прокурора України про визнання протиправним рішення та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2024 №74947042.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено, підписано та проголошено 04.03.2025.

Суддя Ольга ГОРШКОВА