Справа № 420/6969/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6969/24

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі за позовом адвоката Лакотоша Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2024 року адвокат Лакотош Д.В., який діє в інтересах ТОВ «Строй Мир» звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/20243/000023/1 від 20.04.2024.

Окрім цього, адвокат просив покласти на Митницю судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначає, що у суб`єкта владних повноважень відсутні законодавчо визначені підстави для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Як пояснює адвокат Лакотош Д.В., надані ТОВ «Строй Мир» документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, за ціною контракту, не містили розбіжностей, не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, у них були відсутні ознаки підробки та їх зміст мав достатні відомості на підтвердження ціни, яка сплачена за товар.

За твердженням адвоката, митний орган формально послався на те, що надані декларантом документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими

Таким чином, на думку адвоката, спірне рішення про коригування митної вартості та картка відмови, є протиправними, оскільки прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов ТОВ «Строй Мир» - задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/20243/000023/1 від 20.04.2024.

Суд стягнув на користь ТОВ «Строй Мир», за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, судові витрати в розмірі 3028 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження митної вартості товарів за ціною контракту, позивач надав усі необхідні документи, що надають можливість перевірити правильність обчислення митної вартості товарів.

Суд зазначив, що митні органи, згідно наданих чинним законодавством повноважень, мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Як зазначив суд першої інстанції, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею Митного кодексу України (далі МК України).

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зауважив, що відповідач не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення митного органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначені такі доводи.

По-перше, митниця вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що надані позивачем документи містили розбіжності, ознаки підробки та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Посилаючись на підпункт «в» пункту 2, частини 10 статті 58 Митного кодексу України, скаржник зазначає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що були фактично сплачена або підлягала сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Як заявляє скаржник, у наданих до митного оформлення документах відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Окрім цього, скаржник зауважує, що відповідно до умов Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Поряд з цим, указані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів, а також те, що продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності.

Однак, за твердженням скаржника, у поданих до митного оформлення документах, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару, відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі

Далі скаржник зазначає, що пункті 6.2 Контракту передбачає, що серед товаросупровідних документів має бути подані специфікації, що є невід`ємною частиною цього контракту, але до митного оформлення такі специфікації надані не були.

Отже, на переконання скаржника, наведені розбіжності та відсутність даних про вказані вище складові, свідчить про неможливість перевірити правильність визначення митної вартості товару.

По-друге, скаржник не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування у декларанта додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.

Обґрунтовуючи свій аргумент, скаржник указує, що МК України встановлює його право письмово запитувати від декларанта додаткові документи, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів.

Оскільки, митний орган вважав, що подані документи на підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, то відповідно він скористався своїм правом витребувати відповідні додаткові документи.

По-третє, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

Як пояснює скаржник, документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили розбіжності та не містили усіх даних, відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

Скаржник, посилаючись на частини 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, указує, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість оцінюваних товарів визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі

В рамках даного спору, як зазначає скаржник, митна вартість ґрунтувалася на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»). Тобто здійснювалося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, які за своїми характеристиками та особливостями, будуть максимально наближено підпадати під ознаки ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (з врахуванням індивідуальних характеристик оцінюваного товару).

Наведене, на думку скаржника свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо необґрунтованості застосування митним органом при розмитненні товару резервного методу для визначення митної вартості товару.

ТОВ «Строй Мир» не скористалось своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Строй Мир» з 27.10.2017 зареєстроване юридичною особою, .

Основний вид економічної діяльності: Оптова торгівля одягом і взуття (основний), 47.72 роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах, 47.71 роздрібна торгівля одягом в спеціалізованих магазинах.

19 жовтня 2023 року між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та Компанією NANJING CHUANGWEI HOUSEHOLD ELECTRONIC APPLIANCE LIMITED (Продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №CH-UA-19/10/23 (а.с.34).

Згідно пункту 1.1. розділу 1 «Предмет контракту» за цим контрактом Продавець зобов`язується продати, а Покупець прийняти та оплатити товар. Товаром, у номенклатурі, кількості та ціні, відповідно до супровідних документів.

Відповідно до пункту 3.1. розділу 3 «Базисні умови поставки товару» цього Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIР/CIF ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» (публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року) ».

Згідно пунктів 4.1.-4.2. розділу 4 «Ціна та загальна вартість контракту» Контракту ціна за одиницю товару указана у товаросупровідних документах.

Загальна ціна складає 500 000 доларів США. Ціни зазначені в контракті включають в себе вартість упаковки, маркування, в яких поставляється товар.

На умовах, визначених Контрактом та на підставі супроводжувальних документів Продавець, NANJING CHUANGWEI HOUSEHOLD ELECTRONIC APPLIANCE LIMITED здійснив на адресу позивача поставку відповідного товару: автоматичні пральні машини, побутові, нові, з фронтальним завантаженням, місткістю 6 кг.

З метою митного оформлення ввезених товарів, ТОВ «Строй Мир» подало митну декларацію №24UA4U1 від 19.02.2024.

Відповідно до вказаної декларації митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту та склала 24667,50 USD за курсом валюти 37,97грн.(розділ 22,23 МД)

Розмитненню належали автоматичні пральні машини, побутові, нові, з фронтальним завантаженням, місткістю 6 кг. Загальна кількість 253 шт. Не містять у своєму складі передавачі або передавачі та приймачі. Пакування: картонні коробки

Для підтвердження заявленої митної вартості, разом з митною декларацією, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України декларант надав відповідні документи, а саме:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 15.11.2023;

- Рахунок-фактура (invoice) (commercial invoice) №SMSR-2307012-АІ-02 вiд 15.11.2023;

- Коносамент (Bill of lading) №BW/11/2023;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №6241 від 15.02.2024;

- Декларація про походження товару № SMSR-2307012-АІ-02 від 15.11.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №CH-UA-19/10/23 від 19.10.2023;

- Заява декларанта б/н від 19.02.2024;

- Інші некласифіковані документи (технічні характеристики) від 13.11.2023;

За результатами розгляду вказаних документів Митницею, декларант отримав повідомлення про те, що у зв`язку з тим, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, керуючись частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товару, контролюючий орган просив надати:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

3) копію митної декларації країни відправлення;

4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

5) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

6) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У відповідь на вимогу Митниці, ТОВ «Строй Мир» листом від 20.04.2024 надало прайслист від 13.10.2023 б/н та комерційну пропозицію від 19.10.2023. Вважаючи, що надані документи повністю усувають всі сумніви щодо митної вартості ввезених товарів декларант просив продовжити процедуру митного оформлення товарів за поданими документами.

20 лютого 2024 року Одеська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/20243/000023/1.

Митний орган при коригуванні митної вартості товарів застосував резервний метод визначення митної вартості.

Одеська митниця, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого за зазначеною МД, встановила, що подані до митного оформлення документи, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Надані Декларантом, на запит митного органу, документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Зокрема, у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів митний орган зазначив:

1) відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до умов Контракту, поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, відповідно до погоджених правил Інкотермс 2010. Вказані умови поставки передбачають, у тому числі, страхування товарів та те, що Продавець за свій рахунок повинен одержати страхування карго, як зазначено в договорі, щоб Покупець або будь-яка інша особа, що має зацікавленість у товарі, що підлягає страхуванню, мали право затребувати безпосередньо від страхового товариства і надати Покупцеві страховий поліс або інше свідоцтво обсягу страхової відповідальності. Однак в документах, що надані до митного оформлення, відсутні страховий поліс або інший доказ страхового покриття, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до вказаної умови поставки товарів в повному обсязі;

3) пункті 6.2 Контракту передбачає, що серед товаросупровідних документів має бути подані специфікації, що є невід`ємною частиною цього контракту, але до митного оформлення такі специфікації надані не були.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, враховуючи інформацію по товарах, митне оформлення яких вже здійснено та встановлено, що рівень митної вартості є більшим.

Не погоджуючись із правомірністю прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів ,ТОВ «Строй Мир» звернулося до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на довід апеляції про законність та обґрунтованість, прийнятого митним органом рішення про корегування митної вартості товарів, оскільки декларант не надав відомості про вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а також не надав страховий поліс або інший доказ страхового покриття, як того вимагають правила Інкотермс 2010, якщо поставка товару здійснюється на умовах CIP Одеса, колегія суддів установила таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина 1 статті 52 Митного кодексу України встановлює, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою .

Частинами 1, 2, 3, 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України унормовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є:

декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Скаржник зазначає, що митну вартість товарів неможливо було визначити шляхом використання методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту), оскільки надані декларантом документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Внаслідок ненадання декларантом, на вимогу митниці додаткових документів, зокрема, документів на підтвердження витрат таких складових митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з його пакуванням, митний орган обрав метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Колегія суддів проаналізувавши підстави, покладені в основу рішення про коригування митної вартості дійшла таких висновків.

Для надання відповіді на питання чи входить вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, слід звернутися до змісту Контракту, укладеного ТОВ «Строй Мир» (Покупець) із компанією NANJING CHUANGWEI HOUSEHOLD ELECTRONIC APPLIANCE LIMITED (Продавець).

Аналізуючи умови наведеного зовнішньоекономічного контракту, можна дійти висновку, що ціна товару включає в себе вартість пакування. Зокрема, про це, свідчить предмет цього контракту, зокрема пункт 4.2 Контракту №CH-UA-19/10/23, який визначає, що ціни, які вказані у зазначеному контракті включають в себе вартість упаковки, маркування в яких поставляється товар.

Отже, з наведеного вбачається, що витрати на упаковку вже включені постачальником у вартість товару, а тому їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Згідно положень пункту 2 частини 10 статті 58 Митного кодексу України вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, підлягає окремому документальному підтвердженню як складова митної вартості, лише у разі, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Крім того, з поданих документів вбачається, що постачання товару здійснювалось за процедурою ZZ00 (пункт37).

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37, процедура митної декларації має бути зазначена ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Колегія судів погоджується із зауваженнями суду першої інстанції, що митний орган не довів понесення декларантом додаткових витрат на упаковку товару, а також включення цих витрат до митної вартості.

Аналогічний правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року по справі № 420/1709/19.

Оцінюючи довід скаржника про відсутність у декларанта страхового полісу або іншого доказу страхового покриття, незважаючи на те, що поставка товару на умовах CIP Одеса, за правилами Інкотермс 2010, встановлює обов`язковість таких документів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, пункт 3.1. Контракту №CH-UA-19/10/23 визначає, що поставка товару здійснюється на умовах CIP ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (Публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року).

В інвойсі №SMSR-2307012-АІ-02 вiд 15.11.2023, наявному в матеріалах справи та наданому до митного оформлення разом із митною декларацією №24UA4U1 від 19.02.2024, умови поставки зазначені - CIP ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI (а.с.19).

Відповідно до Інкотермс 2010 термін CIP (carriage and insurance paid to (...named place of destination; фрахт/перевезення та страхування оплачено до…) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. Однак, за умовами терміну CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

На користь висновків про обов`язок продавця щодо страхування також свідчить й те, що відповідно до пункту 7.1. розділу 7 Контракту товар повинен бути упакований продавцем таким чином, щоб унеможливити псування або знищення його в період постачання до приймання товару покупцем.

Тобто, контрактом саме на продавця покладений обов`язок забезпечення цілісності товару до моменту приймання товару покупцем.

Враховуючи викладене, а також те, що перевезення товару здійснювалося на умовах поставки CIР, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виснував, що в даному випадку позивач не зобов`язаний додатково страхувати товар та нести відповідні витрати.

Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.08.2023 у справі № 826/3098/16.

Стосовно тверджень скаржника, що не надання декларантом специфікацій, які є невід`ємною частиною контракту, перешкоджало перевірити правильність обчислення митної вартості, колегія суддів зауважує, що скаржник не навів суду жодного аргументу на спростування змісту рахунку-фактури (інвойс) від 15.11.2023 №SMSR-2307012-AI-02, у тому числі відомості щодо продажу позивачу товару вагою та ціною, що вказана у ньому.

При цьому, колегія суддів зауважує, що специфікація, як документ, що підтверджує ціну товару, не входить в перелік обов`язкових документів, адже зміст рахунку-фактури (інвойс) та ряд інших документів дають можливість ідентифікувати необхідні та достатні дані стосовно імпортованого товару. Так даний рахунок-фактура містить всі необхідні дані продавця і покупця, інформацію щодо ціни, підписи сторін, печатку продавця та інформацію про оплату.

Крім того, митний орган лише констатує факт ненадання специфікації, однак не обґрунтовує, як її відсутність впливає на визначення митної вартості за ціною контракту, за умови надання інших документів, а саме: пакувального листа; рахунку-фактури (інвойсу), коносаменту, навантажувального документу, зовнішньоекономічного договору (контракту) з додатками.

Отже, враховуючи наведене, твердження митного органу щодо неможливості перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності специфікації є безпідставними, оскільки до митного оформлення надані інші документи, які в повній мірі підтверджують митну вартість товару.

Отже, за аналізом наведених вище доводів, є підстави стверджувати про необґрунтованість доводів Митниці щодо не доведення декларантом митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом документи надавали відповідачу змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржник не довів, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід також зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім аргументом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що митний орган протиправно витребував додаткові документі, а покликання скаржника на те, що декларант не виконав вимоги про надання витребуваних документів не засноване на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Досліджуючи обґрунтованість доводів Миколаївської митниці про правомірне застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частини 1,2,3,7 статті 55 Митного кодексу України встановлює, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

На обґрунтування доводу про правомірність застосування при розмитненні товару резервного методу, скаржник покликається на те, що оцінка ризиків здійснена шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органах доходів та зборів інформацією про рівень цін на такі товари.

За його твердженням, митна вартість імпортованого ТОВ «Строй Мир» товару ґрунтувалася на раніше визнаних митним органом митних вартостях, відображених в автоматизованій системі митного контролю та оформлення «Інспектор» (далі - АСМО «Інспектор»), зокрема, здійснювалося порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, які за своїми характеристиками та особливостями максимально підпадали під ознаки ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Досліджуючи оскаржуване рішення, колегія суддів установила, що в рішенні, є зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів (МД № UA403070/2024/00048 від 03.01.2024). Будь які інші пояснення, щодо зроблених коригувань відсутні.

З наведеного рішення не можна встановити, вартість якого товару бралася за основу для визначення вартості товару, що був предметом розмитнення, а тому стверджувати про обґрунтованість застосованого методу не має підстав.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів відзначає, що згідно сталої практики Верховного Суду (зокрема, постанова від 27.04.2020 у справі №140/804/19) рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Резюмуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України, які містили достовірні числові дані та підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих декларантом документах не впливають на ціну товару.

Отож, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною контракту, скаржник в апеляційній скарзі не навів.

Будь-яких інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої митної вартості товару ТОВ «Строй Мир», суд апеляційної інстанцій не встановив.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у справі за позовом адвоката Лакотоша Дмитра Валерійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир», до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 03.03.2025.