Справа № 638/24345/24
Суддя: Шамраєв М. Є.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/79/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шамраєва М.Є.,

секретаря судового засідання Дрозденко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадженні в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправною скасувати постанову №1014/П від 11.12.2024 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити провадження в адміністративні справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що під нас проходження військово-лікарської комісії він їхав в рейсовому автобусі 10 грудня 2024 року по направленню ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29 листопада 2024 року №2/1 на стаціонарне лікування до Харківської обласної державної інфекційної клінічної лікарні №22, так, як потребує медичної допомоги, але працівники поліції під час перевірки його документів повідомили, що він офіційно перебуває в розшуку, так як не з`явився до РТЦК по повістці.

Вказує, що він показав поліції свою повістку № 3610 від 23.08.2024, в якій вже були зазначені всі його відвідування, а саме: 23.08.2024; 27.08.2024; 07.10.2024; 29.11.2024 та вказана дата майбутнього виклику на 10 січня 2025 року. Але, незважаючи на це, поліцією було доставлено його до РТЦК, в результаті чого він не потрапив до лікарні, чим було грубо порушено його конституційне право на лікування.

Зазначає, що він на виконання частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» своєчасно уточнив свої персональні дані через електронний кабінет військовозобов`язаного та вчасно прибував за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом всього періоду проходження військово-лікарської комісії до отримання направленням на стаціонарне лікування до інфекційної лікарні.

Також указує, що підтвердженням того, що він завжди з`являвся за викликом до РТЦК є записи в журналах, які ведуть відповідні працівники цього органу, що здійснюють облік громадян, тобто всі відвідування можна прослідкувати по записах в їх документообігу.

На переконання позивача є два офіційні документи, які сформовані та видані цим органом в різний час, що містять суперечливу за змістом інформацію, саме: в спірній Постанові чітко прописана підстава притягнення його до відповідальності: «...не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 29.11.2024...» в той час, коли направлення №2/1 на стаціонарне лікування його до Харківської обласної державної інфекційної клінічної лікарні датоване 29 листопада 2024 року, тобто це ще один прямий доказ того, що він там перебував за викликом цього дня.

Водночас зазначає, що безпосередньо в самій повістці РТЦК від 23.08.2024 № 3610 під час на кожного його відвідування по виклику працівники робили відповідні відмітки із зазначенням дати відвідування та засвідчували це особистим підписом.

Ухвалою суду від 10.01.2025 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.01.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином посвідчені копії наступних документів:

- всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі яких було прийнято постанову № 1014/П від 11.12.2024;

- направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2/1 ОСОБА_1 на лікування до Харківської обласної державної інфекційної клінічної лікарні;

- сторінок журналу відвідування громадян або іншого документа, де фіксується відвідування громадянами ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 23.08.2024, 27.08.2024, 07.10.2024 та 29.11.2024.

Ухвалою суду від 20.02.2025 за згодою позивача замінено первісного відповідача начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 на належного відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У призначене по справі судове засідання позивач не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи повідомленим належним чином,відзив не подав, причини неявки, а також неподання відзиву суду не повідомив.

За наведених обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

11.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесена постанова №1014/П по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно з указаною постановою 11.12.2024 у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами) у порядку, визначеному п.7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану- при перевірці документів у громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів було виявлено, що він 29.11.2024 отримав поштове повідомлення, що згідно до постанови КМУ від 16.05.2024 N560 п.41 ч.2, рахується підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 29.11.2024, але ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 29.11.2024, для визначення його призначення на особливий період. Своєю бездіяльністю громадянин порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 №1487, абз.2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 дійшов висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та наклав на останнього штраф у сумі 17 000,00 грн.

Того ж дня ОСОБА_1 вручено копію оскарженої постанови.

З наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів копії Журналу реєстрації відвідувачів (том 14), який розпочато 05.102024 та закінчено 29.11.2024, не вбачається реєстрації відвідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 29.11.2024.

Водночас згідно із рапортом Старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 майстра-сержанта ОСОБА_3 11.12.2024 працівниками Національної поліції України було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після перевірки всіх наявних документів було встановлено, що пoвiстка про виклик громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в термін до 29.11.2024 була згенерована засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 19.11.2024 та направлена на зареєстровану (задекларовану) адресу місця проживання у відповідності до вимог пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (зі змінами). Оскільки в журналі реєстрації відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 15) запис про реєстрацію ОСОБА_1 29.11.2024р. відсутній, даний факт свідчить про неприбуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений строк, 30.11.2024 в автоматичному режимі його було подано и розшук до органів Національної поліції України.

Однак суд критично оцінює указані докази, адже правильність і добросовісність ведення Журналу реєстрації відвідувачів відноситься до повноважень працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому інші наявні в справі докази суперечать відомостям, наявним в указаному Журналі.

Так, як убачається із змісту повістки № 3610, оригінал якої досліджено судом в судовому засіданні 20.02.2025, на ній містяться помітки: 23.08.2024; 27.08.2024; 07.10.2024; 29.11.2024, які посвідчені підписом майстра-сержанта ОСОБА_4 .

Водночас, як убачається з копії повістки № 3610, яка долучена позивачем до матеріалів справи в судовому засіданні 20.02.2025, на зворотньому боці повістки також містяться відмітки, які згідно з поясненнями позивача зроблені лікарем ВЛК (кабінет № 7), зокрема там є відмітка щодо відвідування позивачем 29.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 та підпис особи.

З наявної в справі копії направлення № 2/1, оригінал якого також досліджений судом в судовому засіданні 20.02.2025, вбачається, що воно виконанане на бланку ІНФОРМАЦІЯ_2 та на ньому міститься підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , а також печатка ІНФОРМАЦІЯ_2 . Указане направлення, яким ОСОБА_1 направлено на лікування до Харківської обласної державної інфекційної клінічної лікарні, видане 29.11.2024.

Тож суд виснує, що позивачем доведено факт відвідування ним ІНФОРМАЦІЯ_2 29.11.2024, що виключає подію інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Водночас суд ураховує, що ані ІНФОРМАЦІЯ_7 , ані відповідачем не надано доказів отримання ОСОБА_1 повістки від 19.11.2024 засобами поштового зв`язку, як про це вказано в постанові №1014/П.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05: 30 год. 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово- облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень .

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Як визначено ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тож за встановлених у цій справі обставин оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню як така, що прийнята необгрунтовано, із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність його події.

Керуючись ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 286 293 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закриття провадженні в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача - задовольнити.

Скасувати постанову № 1014/П від 11.12.2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Є. Шамраєв