Справа № 766/16541/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 766/16541/24

Категорія: 113000000 Головуючий в 1 інстанції: Скрипнік Л.А.

Місце ухвалення: 15:27 год., м. Херсон

Дата складання повного тексту: 02.12.2024 р

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Молодові В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) в особі Управління патрульної поліції (далі УПП) в Херсонській області про:

- скасування постанови серії БАД №030554 від 20 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., за порушення вимог ч.5 ст. 121 КУпАП;

- закриття адміністративної справи;

- стягнення судового збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі). В матеріалах справи жодним чином не міститься підтвердження того факту, що громадянин ОСОБА_1 пересувався автомобілем будучи непристебнутим ременем пасивної безпеки, тоді як тягар доказування та обов`язок доказування правомірності свого рішення у справах про адміністративні правопорушення лежить саме на УПП в Херсонській області ДПП.

Крім того, позивач наголошував, що відповідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає вимогам закону, складена повноважним органом, процедура розгляду справи не порушена, а отже підстави для скасування постанови відсутні. Крім того зазначила, що посилання позивача на те, що його двічі притягнули до відповідальності за одне і те саме правопорушення не відповідає дійсності, оскільки постанову БАД №030546 від 22 липня 2024 року було скасовано за скаргою позивача та справу направлено на новий розгляд за результатами якого було винесено оскаржувану постанову БАД №030554 від 20 вересня 2024 року.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, за правилами встановленими ст. 286 КАС України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Матвєєв С.І., до ДПП в особі УПП в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №030554 від 20 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнуто з УПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі ДПП в особі УПП в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- на файлі "Мітяєв С.В. 5.121", який являє собою стоп кадр з відеофайлу "Мітяєв С.В. БАД030554 від 20 вересня 2024 року" дата 22 липня 2024 року час 09:02:29 (в цей час авто перебуває у русі) вбачається що позивач знаходиться в транспортному засобі, за кермом, у футболці світлого кольору не пристебнутий ременем безпеки (у разі якщо б позивач користувався ременем безпеки на файлі "Мітяєв С.В. 5.121" у районі лівого плеча водія транспортного засобу було б видно полосу чорного кольору яка б починалась від лівого плеча та уходила по діагоналі в нижню частину тулуба);

- у разі якщо позивач дійсно під час руху користувався ременем безпеки, то для того щоб бути не пристебнутим ременем безпеки в той час коли до нього підійшов поліцейський позивач мав би вжити дій щодо того, щоб припинити ним користуватись (тобто відщебнути ремінь безпеки з відповідного кріплення), і це було б зафіксовано на відеозаписі. Проте з відеозапису вбачається, що під час зупинки позивач починає шукати щось у транспортному засобі, а коли поліцейський підходить до нього позивач тримає в руках зіп пакет з якого у подальшому дістає документи та демонструє їх поліцейському. Вказані обставини зайвий раз підтверджують той факт, що позивач не користувався ременем безпеки під час руху.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПП в особі УПП в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Інспектором УПП в Херсонській області Білоус Р.В. складено постанову серії БАД №030546 від 22 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу, у сумі 510 грн.

Зазначена постанова серії БАД №030546 від 22 липня 2024 року була скасована за скаргою позивача та справу направлено на новий розгляд за результатами якого було винесено оскаржувану постанову БАД №030554 від 20 вересня 2024 року, зазначена обставина сторонами визнається та не оспорюється.

В оскаржуваній постанові БАД №030554 від 20 вересня 2024 року, винесеній відносно ОСОБА_1 зазначено, що 22 липня 2024 року о 09:02 год. в м. Херсоні по Бериславському шосе, 15, водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3.в ПДР України (далі ПДР України), за що згідно ч.5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Вказане правопорушення фіксувалось за допомогою БК 471350, 476917.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належних доказів з боку відповідача щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та правомірності застосування адміністративного стягнення до позивача, вважати доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення інкримінованого йому є неможливим.

Таким чином, вина позивача у порушенні ПДР України не доведена належними та допустимими доказами, а застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу не відповідає вимогам закону, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.7, ч.1 ст. 9, ч.1 ст. 14-2, ст. 245, ч.1 ст. 152-1, ст.ст. 252, 279-1, 280 КУпАП, ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється ст. 7 КУпАП, якою визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції інспектора з паркування, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами ч.1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення правил паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно ст. 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частин цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Згідно ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом "в" п.2.3 розділу 2 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушення пп."в" п.2.3 ПДР України, а саме керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, представником відповідача через підсистему "Електронний суд" надано відеозапис події, яка сталася 22 липня 2024 року за участю ОСОБА_1 , зафіксований нагрудною камерою поліцейського.

Дослідивши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, колегією суддів встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Spase Star реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції та проінформований про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки не будучи пристебнутим ременем безпеки.

З вказаного відеозапису вбачається, що на момент початку відеозапису, автомобіль під керуванням позивача дійсно рухався, проте підтвердження факту того, що водій ОСОБА_1 не був пристебнутий ременем пасивної безпеки саме під час руху авто, відеозапис не містить. При цьому, вже коли було здійснено зупинку транспортного засобу позивача та до нього підійшов інспектор патрульної поліції, із відеозапису видно, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки.

Тобто, з дослідженого відеозапису не можливо встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки.

При цьому, сам позивач заперечує, що під час руху автомобіля був не пристебнутий ременем безпеки

Колегія суддів зазначає, що відсутність пристебнутого ременя безпеки під час стоянки транспортного засобу, не вказує на наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, яка настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі).

Так, Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

За встановлених обставин, наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого паску безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

Отже, можливість встановити, що позивач під час керування транспортним засобом був пристебнутий ременем безпеки чи ні, відсутня.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого, відповідно до процесуального законодавства, покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.

Відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №177/525/17 факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Таким чином, є необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач під час керування транспортним засобом був непристебнутий ременем безпеки, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях, а з наданих матеріалів справи таких обставин не вбачається.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

На підставі встановивши обставини справи судом встановлено, що вина позивача у порушенні ПДР України не доведена належними та допустимими доказами, а тому застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, згідно постанови серії БАД №030554 від 20 вересня 2024 року, не відповідає вимогам закону, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 березня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.