Справа № 400/5846/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5846/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 23.02.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 по 28.02.2018, включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ( базового місяця ) - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність у незастосуванні пункту 4 та решти положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704), статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ) та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, для використання розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) та всіх виплат, належних військовослужбовцю з 29.01.2020 по 19.05.2023;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки та матеріальну допомогу за 2020, 2021, 2022, 2023 роки для вирішення соціально - побутових питань із застосуванням пункту 4 та решти положень Постанови №704, статті 9 Закону №2011-ХІ1 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в розмірі 3883,06 грн за кожний місяць, починаючи з 28.02.2018 по 17.06.2024 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078);

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення в розмірі 3883,06 грн за кожний місяць, за період з 28.02.2018 по 17.06.2024, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що під час проходженні військової служби йому не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалося грошове забезпечення, а також не виплачувалася індексація грошового забезпечення, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 по 28.02.2018, позивач, покликаючись на абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, вважає, що базовим місяцем, при її розрахунку, повинен бути січень 2008 року, оскільки на законодавчому рівні, посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 підвищення не відбувалося.

При цьому, посилаючись на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, позивач наголошує на тому, що повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними.

Вимоги стосовно виплати індексації у період з 28.02.2018 по 17.06.2024 позивач обґрунтовує тим, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 01.03.2018 виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 3883,06 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Мотивуючи вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення, позивач зазначає, що у зв`язку з відновленням рішенням суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, попередньої редакції пункту 4 Постанови №704, складові грошового забезпечення мають бути визначені шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти.

На переконання позивача, оскільки у спірний період, нарахування та виплата грошового забезпечення здійснені в заниженому розмірі, а саме із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, він має право на відновлення порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.02.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.02.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо незастосування пункту 4 та решти положень Постанови №704, статті 9 Закону №2011-XII та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 (основних та додаткових видів грошового забезпечення) та всіх виплат, належних військовослужбовцю, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року за період з 14.08.2020 по 19.05.2023.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (основних та додаткових видів грошового забезпечення), враховуючи грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, із застосуванням пункту 4 та решти положень Постанови №704, статті 9 Закону №2011-ХІ1 та вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня календарного року за період з 14.08.2020 по 19.05.2023, з урахуванням проведених раніше виплат.

В задоволенні вимог щодо виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 3883,06 грн. щомісяця, суд відмовив.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, що стосуються поточної індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції визнав, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Водночас, суд визнав передчасними вимоги стосовно обов`язку відповідача виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 28.02.2018 по 17.06.2024 у визначеному позивачем фіксованому розмірі, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Вирішуючи спір, у частині позовних вимог щодо визначення розміру грошового забезпечення, суд виходив з того, що з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від у справі №826/6453/18, позивач має право на визначення грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2023 у справі №420/10137/22, суд зазначив, що обрахунок посадового окладу, окладу за військовим званням та інших виплат з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018 є протиправним, та не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.

Суд врахував те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2020-2023 роках був більшим за розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2018 році, а також те, що розмір прожиткового мінімуму є основною складовою для визначення розміру посадового окладу та інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами), а тому, дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошового забезпечення у встановленому законодавством розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позову у цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, зазначає про помилковість позиції суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі за період з 28.02.2018 по 17.06.2024.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), необхідно встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

На переконання скаржника, відповідач на підставі абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 зобов`язаний був у період з 28.02.2018 по 17.06.2024 щомісяця нараховувати та виплачувати йому індексацію-різницю грошового забезпечення, у фіксованому розмірі, при цьому повноваження державних органів, в даному випадку військової частини, щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі не є дискреційними.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року з метою встановлення обставин справи та обґрунтованості вимог апеляційної скарги, керуючись статтями 77, 80 КАС України, витребувано від ВЧ НОМЕР_2 копії карток особового рахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017-2024 роки та довідки про розмір та складові грошового забезпечення за лютий березень 2018 року.

На виконання ухвали апеляційного суду, 24.02.2025 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду ВЧ НОМЕР_1 надійшли витребувані докази, а саме:

- довідка про розмір грошового забезпечення за лютий-березень 2018 року;

- довідка розрахунок індексації різниці за період з 01.03.2018 по 20.01.2021;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2020 рік;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2021 рік;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік;

- картка особового рахунку військовослужбовця за 2024 рік.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема у ВЧ НОМЕР_1 .

Зокрема згідно витягу з послужного списку капітана ОСОБА_1 у ВЧ НОМЕР_1 позивач проходив військову службу у наступні періоди:

- з 31.03.2014 по 23.08.2014 на посаді водія взводу охорони роти ВЧ НОМЕР_1 ,

- з 23.02.2017 по 03.10.2019 старший механік інженерно-авіаційної служби ВЧ НОМЕР_1 ;

- з 14.08.2020 по 13.04.2022 старший авіаційний технік ВЧ НОМЕР_1

- з 13.04.2022 по 17.06.2024 командир роти ВЧ НОМЕР_1 (а.с40).

Наказом командувача Повітряних Сил України від 09.06.2024 № 433 командир роти матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2024 №174 (по стройовій частині) ОСОБА_1 справи та посаду здав та з 17.06.2024 виключений зі списків та знятий з усіх видів забезпечення ВЧ НОМЕР_1 .

За твердженням позивача, під час проходження військової служби йому не в повному обсязі нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення, а також не виплачувалася індексація грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Виходячи з доводів апеляції, можна відзначити, що спірним питанням є наявність/відсутність у позивача права на виплату індексації-різниці, так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення за період 28.02.2018 по 17.06.2024 у фіксованому розмірі 3883,06 грн.

Позивач, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що він має право на виплату індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, починаючи з місяця підвищення окладів, тобто з березня 2018 року і для цього є умови, встановлені абзацами 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Вирішуючи доводи скаржника колегія суддів вважає за необхідне звернутися до правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні.

У цій справі Верховний Суд скасував рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд, визначивши коло питань, які не були досліджені судами попередніх інстанцій під час вирішення спору.

При цьому, суд касаційної інстанції керувався такими мотивами.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Так, системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Провівши системне і цільове тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу, військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Виходячи з наведених правових висновків Верховного Суду, у контексті спірних правовідносин, у суду виникає обов`язок встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У березні 2018 року прожитковий мінімум становив 1762 грн.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін, сума індексації за березень 2018 року розраховується: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 слід помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,*253,30%/100), та становить 4 463,15 грн.

Як мовилося вище, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року були витребувані у ВЧ НОМЕР_1 копії карток особового рахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017-2024 роки та довідку про розмір та складові грошового забезпечення за лютий березень 2018 року.

Отже, для встановлення обставин підвищення розміру грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), колегія використала, надані ВЧ НОМЕР_1 картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 та довідку про г розмір та складові грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий березень 2018 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 12.12.1991 «грошовий дохід» включає в себе усі складові його грошового забезпечення, а не лише посадовий оклад.

За аналізом наданих ВЧ НОМЕР_1 даних, грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 8095,44 грн, в березні 2018 року 8498,18 грн.

За таких умов, розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року становить 402,74 грн. (8498,18 грн. 8095,44 грн.).

Таким чином, враховуючи приписи абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сталий щомісячний розмір індексації ОСОБА_1 з березня 2018 року до дати звільнення становить 4060,41 грн. (4463,15 грн. 402,74 грн.).

Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про наявність підстав для нарахування та виплати індексації різниці за період з 28.02.2018 по 17.06.2024 у фіксованому розмірі 4008,10 грн.

Саме в такий спосіб, на думку суду апеляційної інстанції слід захистити права позивача, передусім враховуючи те, що спірна сума індексації різниці позивачу не нараховувалася.

Водночас, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 в цій частині мають бути задоволені частково, оскільки, останній, вважав, що його порушене право повинно бути захищено шляхом нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3883,06 грн. в місяць за спірний період.

У відповідності до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені позовних вимог із прийняттям постанови про часткове задоволення позову в цій частині.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 3883,06 грн щомісяця, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4060 (чотири тисячі шістдесят) грн. 41 коп. в місяць за період з 01.03.2018 по 17.06.2024, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 03.03.2025.