Справа № 522/14983/24-Е
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/121/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Морозовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 08.10.2024 р. надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № С/14968 від 26 серпня 2024 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.08.2024р. позивач був зупинении? на вулиці особами у віи?ськовіи? формі та примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він повідомив, що знаходиться на віи?ськовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем свого проживання, а також надав свіи? віи?ськово-обліковии? документ для підтвердження відповідноі? обставини. В тои? же час, представники ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомили позивачу, що він зобов`язаний отримати повістку «на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 ». також позивач вказує, що просив надати йому роз`яснення, з якою метою йому надається повістка на виклик до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_6 з огляду на те, що він вже тут знаходиться. Також, позивач вказує, що він просив уточнити, якии? саме вид повістки и?ому надається: повістка для уточнення даних чи повістка на проходження віи?ськово-лікарськоі? комісіі?, оскільки чинним законодавством не передбачении? вид повістки «на виклик». Пояснень щодо вказаних питань позивач не отримав. Також він вказує що просив надати йому можливість зв`язатись зі своїм адвокатом, оскільки самостійно він це не міг зробити через примусове вилучення в нього телефону, але такого дозволу він не отримав. Зазначає, що просив надати повістку, відповідно до якою у нього виникне обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_7 , де знаходиться и?ого особова справа разом з медичними документами, а сам він не має наміру порушувати законодавство щодо мобілізації. У вказаному клопотанні позивачу було відмовлено. У цей же день щодо позивача було складено протокол №С/14967 із зазначенням того, що громадянин ОСОБА_1 , 26.08.2024 року о 14 год. 00 хв. в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону Украі?ни "Про мобілізаціи?ну підготовку та мобілізацію" 26 серпня 2024 року о 14 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 відмовився від підписання та отримання повістки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_1 до каб. №24 на 26.08.2024 року о 21 год. 00 про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох свідків відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізаціі? на особливии? період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украі?ни №560 від 16.05.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Як вказує позивач, за результатами розгляду вказаного протоколу, щодо позивача було винесено постанову №С/14968 від 26.08.2024 року, якою на позивача було накладено штраф у сумі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Позивач стверджує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення керівник відповідача діяв однобічно та упереджено, в зв`язку з чим допустив ряд порушень, а саме порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок встановлении? ст.ст. 283,284 КУпАП.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

18 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином засвідчені копії постанови № С/14967 від 26 серпня 2024 року відносно позивача, а також копії усіх матеріалів, на підставі яких прийнято вказану постанову.

27 лютого 2025 року представником позивача адвокатом Розенбоймом Ю.О. подано заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та його адвоката. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання призначене на 27.02.2025 року представник відповідача не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідачем не було надано суду відзиву на адміністративний позов, але 15.01.2025р. до канцелярії суду було надано лист відповідача від 03.01.2025р. вих №юр/226 «Про надання документів». Згідно вказаного листа відповідач надав всі наявні у ІНФОРМАЦІЯ_9 документи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП на п`яти аркушах.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 229 та ч. 3ст. 268 КАС України, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, доходить до таких висновків.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серія НОМЕР_1 , позивач був визнаний непридатним до військової служби, підлягав повторному медичному пересвідченню 25.10.2027р. та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до протоколу №С/14967 про адміністративне правопорушення від 26.08.2024р. встановлено, що 26 серпня 2024 року о 14 год 00 хв. ОСОБА_1 в порушення вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26 серпня 2024 року о 14 год. 00 хв. у АДРЕСА_1 відмовився від підписання та отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 до каб. №24 на 26 серпня 2021 року о 21 год. 00 про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох свідків відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно з наявною у справі постанови №С/14968 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, позивач в порушення вимог ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26 серпня 2024 року о 14 год. 00 хв. У АДРЕСА_1 відмовився від підписання та отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 до каб. №24 на 26 серпня 2021 року о 21 год. 00 про що складено Акт відмови від отримання повістки за підписом двох військовослужбовців групи оповіщення відповідно до «Порядку проведення призову громадян під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, від пояснень своєї відмови від отримання та підписання повістки відмовився, документів, які б підтвердили причини відмови не надав. Враховуючи це, на позивача було накладено штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Надаючи оцінку вказаній постанові по справі про адміністративне правопорушення в контексті наявних доказів суд зазначає наступне.

Як вбачається з тексту постанови та протоколу №С/14967 про адміністративне правопорушення від 26.08.2024р. при їх складанні позивач перебував за адресою: АДРЕСА_1 , що є адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, як встановлено з вказаної постанови та протоколу, відповідач стверджує, що позивач відмовився від підписання та отримання повістки про виклик.

Відповідно до п.27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Постанова КМУ від 16.05.2024р. №560) під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Додатком №1 до вказаного Порядку затверджені зразки повісток, які оформлюються або на бланку, за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Обидва види повісток, згідно вказаних зразків, мають містити мету виклику.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що чинне на час складання оскаржуваної постанови законодавство України не містить поняття повістки «про виклик», тобто обов`язковим реквізитом повістки, якою особа викликається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів є зазначення конкретної мети такого виклику.

Водночас, що надані відповідачем до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення №829, заведеної стосовно позивача не містять ані повістки, від отримання якої за доводами відповідача, позивач відмовився, ані акту про таку відмову (хоча посилання на зазначений акт міститься як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові).

Також суд наголошує, що відповідачем не надано й пояснень щодо мети (необхідності) виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 з огляду на те, що позивач вже знаходився там на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

У частині 3 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (п.30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 справа №463/1352/16-а)

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 463/1352/16-а.

Тобто, саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести факт того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно з абзацами 4-7 пункту 41 вказаного Порядку, у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Водночас, судом встановлена відсутність у матеріалах справи як копії самої повістки, від отримання якої нібито відмовився позивач, так і будь-яких доказів такої відмови, передбачених Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При цьому, на обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження вчинення позивачем, правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП та не доведено наявність складу адміністративного правопорушення і відповідно правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, притягнути до адміністративної відповідальності можливо лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги факт того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № С/14968 від 26.08.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відповідно до якої ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серіі? НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя