Справа № 300/6273/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

300/6273/24

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. справа № 300/6273/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Феденько Євгена Сергійовича до Івано-Франківського районного центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов’язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Феденько Є.С., в інтересах якого діє адвокат Руда Х.Д., звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського районного центру комплектування та соціальної підтримки, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань надання відстрочок від призову під час мобілізації Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке оформлене протоколом комісії від 02.08.2024 № 9/2024 в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу; зобов'язати комісію з питань надання відстрочок від призову під час мобілізації Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформити та видати довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач має статус військовозобов’язаного та перебуває на військовому обліку в Івано-Франківському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. 09.07.2024 Феденько Є.С. звернувся до Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про оформлення відстрочки від призову під час мобілізації. До заяви позивач долучив копії паспортів та карток платника податків Феденька Є.С. та Феденька С.І., свідоцтво про народження Феденька Є.С., витяг № 533/16-04/08-2023, довідку до акта огляду МСЕК № 216264, індивідуальну програму реабілітації №587, пенсійне посвідчення Феденька С.І., заяву Феденька С.І. та свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НМ № 081788. В заяві позивач також вказав, що акт встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) неможливо надати, оскільки комісія виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою його місця проживання надає відповідний акт встановленої форми виключно за запитом Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 15.08.2024 Феденько Є.С. отримав повідомлення від 02.08.2024 №541 про відмову у наданні позивачу відстрочки, а також повістку про необхідність явки до Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 19.08.2024 о 09:30 год. Причиною відмови зазначено факт виявлення у позивача рідного брата Феденька О.С., 08.03.1995 року народження та ненадання документів оформлення догляду на непрофесійній основі. Стверджує, що оскільки батько позивача є особою з інвалідністю ІІ групи (а не І групи), компенсація на догляд за ним взагалі не може призначатися, тобто об’єктивної можливості та власне обов’язку надання документів про оформлення догляду на непрофесійній основі у позивача не було. Також зазначає, що факт наявності брата у позивача ніхто не приховував, оскільки батько позивача склав заяву згідно із додатком №15 до Постанови №560, що він обирає саме позивача із числа військовозобов’язаних осіб для здійснення свого догляду. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позов. Зазначає, що в ході розгляду питання надання відстрочки позивачу здійснено перевірку родинних зв’язків Феденька Є.С. та з’ясовано наявність рідного брата Феденька О.С., 08.03.1995 року народження, тобто здійснювати догляд за батьком Феденьком С.І. можуть два військовозобов’язані сини Феденько Є.С. та Феденько О.С. До пакету документів надано свідоцтво про розірвання шлюбу Феденька С.І. із дружиною Феденько С.Т. від 30.09.2023 - після набуття Феденьком С.І. інвалідності, а тому обов'язок утримувати свого колишнього чоловіка в силу вимог статті 76 Сімейного кодексу України в Феденько С.Т. не припиняється. Під час перевірки позивача в системі «Оберіг» встановлено, що позивач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату від ТОВ «ТВФ «Нафтотранссервіс», а тому фізично не може доглядати за батьком. Також зазначає, що позивачем не подано до Івано-Франківського РТЦК та СП заяви Феденька С.І. про відсутність інших працездатних членів сім’ї, які зобов’язані та можуть здійснювати постійний догляд за ним. Стверджує, що позивач не надав жодного документа, який підтверджує звернення позивача до компетентних органів для оформлення догляду на непрофесійній основі. Звертає увагу, що відповідно до пункту 61 Порядку №560 особа, яка потребує догляду чи постійного догляду в заяві довільної форми має зазначити всіх осіб, які згідно закону можуть здійснювати за нею догляд, проте такої заяви позивачем не було надано. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.76).

У відповідні на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача з підстав, аналогічних позовній заяві. Також зазначає, що у повідомленні про відмову позивачу у наданні відстрочки взагалі не було зазначено такої причини для ненадання відстрочки, як обов’язок колишньої дружини утримувати чоловіка. Рішення суду щодо утримання колишньою дружиною батька позивача відсутнє, оскільки у цьому випадку йде мова тільки про право на утримання, яке може бути реалізоване за певних умов. Стверджує, що батько позивача не потребує постійного догляду, відповідно підставою для отримання відстрочки позивачем є саме наявність батька з інвалідністю II групи. Отже, позивач подавав заяву для оформлення відстрочки саме на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII. Вважає, що оскільки батьком позивача, який є особою з інвалідністю II групи, було складено відповідну заяву, в якій він зазначив, що із числа військовозобов’язаних членів сім’ї першого ступеня споріднення для свого утримання (догляду) обирає позивача, це само по собі означає, що батьком позивача підтверджено наявність декількох військовозобов’язаних осіб і він скористався правом обрати одного з них для свого утримання (догляду). Також зазначає, що факт працевлаштування позивача не може бути законною підставою для відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки в Законі № 3543-XII та Порядку № 560 не передбачено те, що повинен бути здійснений постійний догляд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII, а також те, що особа, яка утримує одного зі своїх батьків з інвалідністю, не може працювати (а.с.98).

В запереченні відповідач не погоджується із доводами позивача з підстав, аналогічних відзиву на позов. Також зазначає, що рідний брат позивача є працездатний, зобов’язаний та може здійснювати догляд за батьком, проте вказана інформація свідомо не надана до Івано-Франківського РТЦК та СП. Станом на момент прийняття рішення про надання відстрочки на позивача був покладений обов’язок надання документів признання компенсації по догляду на непрофесійній основі або акту встановлення факту догляду (додаток 8 до Порядку №560), проте таких документів не надано (а.с.104).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

09.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.80).

До вказаної заяви позивач долучив копії таких документів: паспорту Феденька Є.С., паспорту та коду Феденька С.І., свідоцтва про народження Феденька Є.С., витягу № 533/16-04/08-2023, довідки до акта огляду МСЕК № 216264, індивідуальної програми реабілітації №587, пенсійного посвідчення Феденька С.І., заяву Феденька С.І. та свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ № 081788.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-НМ Феденько Є.С. народився 11.08.1989. В графі «батько» зазначено Феденько С.І., в графі «мати» - Феденько С.Т. (а.с.83).

За змістом витягу №533/16-04-04/08.2023 про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб за адресою вул. Черемшини, 1, с. Старий Лисець, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, зареєстровані Феденько С.І., 04.02.1967 року народження та Феденько Є.С., 11.08.1989 року народження (а.с.84).

В довідці МСЕК серії 12 ААГ №216264 від 14.06.2023 зазначено про встановлення Феденьку С.І. з 08.06.2023 ІІ групи інвалідності, без переогляду, у зв’язку із травмою, пов’язаною із виконанням обов’язків військової служби, при перебування в країнах, де велися бойові дії (а.с.85).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №081788 від 30.09.2023 шлюб між Феденком С.І. та Феденько С.Т. розірвано 30.09.2023 про що складено відповідний запис №168 (а.с.89).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 02.07.2024 Феденько С.І. підтвердив, що із числа військовозобов’язаних членів його сім’ї першого ступеня споріднення для утримання (догляду) обирає Феденька Є.С. (а.с.88).

За змістом витягу із протоколу засідання комісії при Івано-Франківському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки для розгляду питань надання військовозобов’язаним відстрочки від призову під час мобілізації на особливий період від 02.08.2024 №9/2024 (пункт 541) Феденьку Є.С. відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причини відмови: виявлено рідного брата – Феденько О.С., 08.03.1995 року народження, про якого не вказано в документах на відстрочку; не надано документів оформлення догляду на непрофесійній основі (а.с.111).

Івано-Франківський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надіслав позивачу повідомлення №541 від 02.08.2024 в якому зазначено, що за результатами розгляду протоколом від 02 серпня 2024 року №9/2024 комісією ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причини відмови: виявлено рідного брата – Феденько О.С., 08.03.1995 року народження, про якого не вказано в документах на відстрочку; не надано документів оформлення догляду на непрофесійній основі (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На час розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі також - Закон № 3543-XII, в редакції, станом на час спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені категорії військовозобов`язаних які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов’язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов’язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов’язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Постановою Кабінетом Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі також - Порядок №560, в редакції, станом на час спірних правовідносин), яким врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

За змістом пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов’язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. Для розгляду питань надання військовозобов’язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.

Згідно із абзацом 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов’язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім’я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов’язаного підлягає обов’язковій реєстрації.

Відповідно до пункту 61 Порядку №560 військовозобов’язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов’язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім’ї, які зобов’язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов’язаного на військовому обліку, родинні зв’язки військовозобов’язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов’язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов’язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов’язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов’язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім’я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов’язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п’яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов’язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У разі відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, за умови наявності кількох військовозобов’язаних осіб, особа з інвалідністю I чи II групи складає заяву за формою згідно з додатком 15, де зазначає особу, яку вона обирає для здійснення свого утримання (догляду).

Додатком 5 Порядку №560 встановлено перелік документів, що подаються військовозобов’язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зокрема, для категорії осіб, які мають право на відстрочку відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”:

1. для особи, яка зайнята доглядом, - документи, що підтверджують родинні зв’язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов’язаними та які зобов’язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд;

2. для особи, яка потребує догляду, - один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Відповідно до пункту 59 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов’язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов’язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.

Приписами пункту 60 Порядку №560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі відмови в наданні відстрочки військовозобов’язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Як встановлено судом, 09.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.80).

До вказаної заяви позивач долучив копії таких документів: паспорту Феденька Є.С., паспорту та коду Феденька С.І., свідоцтва про народження Феденька Є.С., витягу № 533/16-04/08-2023, довідки до акта огляду МСЕК № 216264, індивідуальної програми реабілітації №587, пенсійного посвідчення Феденька С.І., заяву Феденька С.І. та свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ № 081788.

Відповідно до наведених вище норм права, для підтвердження права на відстрочку відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, військовозобов’язаними повинні бути надані такі документи, зокрема, для особи, яка потребує догляду (у спірному випадку Феденько С.І.) потрібно надати один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики), для особи, яка зайнята доглядом (у спірному випадку Феденько Є.С.) необхідно надати документи, що підтверджують родинні зв’язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов’язаними та які зобов’язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними (інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі; документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд).

Позивачем до заяви від 09.07.2024 долучено довідку МСЕК серії 12 ААГ №216264 від 14.06.2023, якою підтверджується, що Феденьку С.І. з 08.06.2023 встановлена ІІ група інвалідності, без переогляду.

Також, позивачем надано копію свідоцтва про своє народження серії ІІІ-НМ, в якій в графі «батько» зазначено Феденька С.І.

Отже, позивачем надано документи, що підтверджують встановлення Феденьку С.І. ІІ групи інвалідності, без переогляду, та родинні зв’язки між позивачем і його батьком Феденьком С.І.

Також, позивачу відповідно до вказаних вище правових норм необхідно було підтвердити відсутність інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані утримувати його батька як особу з інвалідністю ІІ групи, або, за наявності таких осіб, підтвердити неможливість ними утримувати свого батька з інвалідністю II групи шляхом подання документів на підтвердження інвалідності такої особи, потребу такої особи у постійному догляді, перебування такої особи під арештом (крім домашнього арешту), відбування такою особою покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі або документів про отримання такою особою компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення такою особою догляду (постійного догляду), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

За змістом пункту 61 Порядку №560 до заяви щодо розгляду питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, поданої військовозобов’язаним, який здійснює догляд за особою, зазначеною у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, та який не має права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за нею, додається письмова заява особи, яка потребує догляду, довільної форми про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти). Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування військовозобов’язаного на військовому обліку, родинні зв’язки військовозобов’язаного та особи, яка потребує догляду, наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов’язаного, який здійснює догляд. Встановлення факту здійснення догляду військовозобов’язаним, який здійснює догляд, за його заявою здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), яка створюється виконавчим органом місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання такого військовозобов’язаного. Акт комісії про встановлення факту здійснення особою догляду є одним із документів, які надаються військовозобов’язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. У разі відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, за умови наявності кількох військовозобов’язаних осіб, особа з інвалідністю I чи II групи складає заяву за формою згідно з додатком 15, де зазначає особу, яку вона обирає для здійснення свого утримання (догляду).

У заяві про надання відстрочки від 09.07.2024 позивач повідомив, що акт встановлення факту про здійснення ним догляду надати не представляється можливим, так як відповідна комісія надає акт встановленої форми виключно за запитом Івано-Франківського РТЦК та СП. Також позивач додав нотаріально посвідчену заяву від 02.07.2024, в якій Феденько С.І. зазначив, що із числа військовозобов’язаних членів його сім’ї першого ступеня споріднення для утримання (догляду) обирає позивача.

Як слідує із змісту протоколу комісії Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02 серпня 2024 року №9/2024, підставами відмови Феденьку Є.С. у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, стало виявлення рідного брата – Феденька О.С., 08.03.1995 року народження, про якого не вказано в документах на відстрочку, а також не надання позивачем документів оформлення догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім’ї, які спільно з нею проживають, пов’язані спільним побутом, мають взаємні права та обов’язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161.

Якщо у зв’язку з введенням в Україні або окремих її місцевостях надзвичайного або воєнного стану фізична особа, яка надає соціальні послуги, та особа, якій вона надає соціальні послуги з догляду, стали внутрішньо переміщеними особами, компенсація призначається і виплачується за новим місцем їх проживання/перебування.

Компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю” (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України “Про психіатричну допомогу”; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

У відзиві на позов відповідач стверджує, що особи з інвалідністю ІІ групи для необхідності здійснення догляду за ними повинні мати, зокрема, такі порушення функцій організму як: бути громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися. Вважає, що в іншому випадку за відсутності потреби в догляді право на відстрочку згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не виникає.

Суд зауважує, що батько позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, яка встановлена йому з 08.06.2023 у зв’язку із травмою, яка пов’язана із виконанням обов’язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії.

Батько позивача не належить до категорій громадян, зазначених в пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Відповідно, позивач не є особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Позивач звернувся до відповідача зі заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що його батько є особою з інвалідністю ІІ групи.

Факт наявності у військовозобов`язаного батька із числа осіб з інвалідністю ІІ групи вже є достатньою підставою для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за наявності лише однієї додаткової умови, а саме відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані його утримувати. Тільки у разі відсутності невійськовозобов’язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов’язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Процедура підтвердження факту догляду, визначена пунктом 61 Порядку, у цьому контексті стосується лише доказування відсутності інших осіб, які за законом повинні утримувати особу з інвалідністю, а не самого факту догляду.

Так, додатком №8 до Порядку передбачено форму акта про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду). Зокрема, в такому акті зазначається серед іншого інформація про відсутність інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані утримувати особу (до пункту 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”).

Відтак, така підстава відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як ненадання документів щодо оформлення догляду за батьком на непрофесійній основі у спірному випадку є неправомірною.

Також, з наведених вище підстав є помилковими доводи відповідача з приводу неможливості догляду позивачем батька по причині роботи в ТОВ «ТВФ Нафтотранссервіс».

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 61 Порядку №560 у разі відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, за умови наявності кількох військовозобов’язаних осіб, особа з інвалідністю I чи II групи складає заяву за формою згідно з додатком 15, де зазначає особу, яку вона обирає для здійснення свого утримання (догляду).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 02.07.2024 Феденько С.І. підтвердив, що із числа військовозобов’язаних членів його сім’ї І першого ступеня споріднення для утримання (догляду) обирає Феденька Є.С. (а.с.88).

Тобто, батько позивача з числа військовозобов’язаних членів своєї сім’ї обрав для свого утримання саме позивача.

Разом з цим, особа з інвалідністю II групи може обирати для свого утримання одного з військовозобов’язаних членів сім’ї тільки у разі відсутності невійськовозобов’язаних осіб, які відповідно до закону зобов’язані його утримувати або якщо такі особи не можуть з визначених підстав здійснювати таке утримання. Пункт 61 Порядку №560 для розгляду питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачено подання письмової заяви особи, яка потребує догляду, довільної форми про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов’язаними та відповідно до закону зобов’язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти).

Однак, така заява у переліку документів в додатку 5 до Порядку №560 не вказана. Подання такої заяви передбачено тільки пунктом 61 Порядку №560.

Приписами пункту 60 Порядку №560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Варто вказати на те, що після отримання поштовим зв’язком від позивача заяви про відстрочку від призову відповідач виявив відсутність в доданих до неї документах копій дійсного військово-облікового документа позивача, що, на переконання районного центру комплектування та соціальної підтримки, унеможливлює видачу ним довідки про надання відстрочки. У зв’язку із цим листом від 17.07.2024 №1/2395 відповідач рекомендував надати згаданий відсутній документ.

Однак, жодних листів з приводу відсутності заяви, передбаченої Порядком №560 та необхідності її долучення до заяви про відстрочку від призову з метою проведення відповідачем перевірки матеріали справи не містять.

Відтак, відмова у надання позивачу відстрочки від призову з підстав виявлення рідного брата Феденька О.Є. в спірному випадку є неправомірною.

Стосовно наведених у відзиві доводів відповідача про те, що колишня дружина Феденька С.І. є особою яка зобов’язана його утримувати, суд зазначає наступне.

Вказана підстава наведена у відзиві на позов та не була причиною відмови у наданні позивачу відстрочки від призову під час мобілізації. Так, позивач долучив до заяви від 09.07.2024 свідоцтво про розірвання шлюбу між батьком та матір’ю.

Згідно з положеннями частин 2-4 статті 75 Сімейного кодексу України (надалі також – СК України) право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується ст. 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.

Частинами 1 і 3 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Отже, аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена доходом у розмірі прожиткового мінімуму.

Разом з тим, за відсутності рішення суду про присудження аліментів батьку позивача, відсутні підстави вважати, що у колишньої дружини Феденько С.Т. виник обов'язок утримувати Феденька С.І., а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у главі 9 СК України, яка регулює правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя, йдеться саме про право особи на утримання після розірвання шлюбу, яке має бути встановлене судом, а не обов`язок.

Суд наголошує, що у Законі № 3543-XII сказано не "особи, які здійснюють утримання", а "особи, які зобов`язані утримувати". Тому у вказаний список включаються особи, що відповідно до закону повинні утримувати особу, незалежно від того, чи виконують вони такий обов`язок.

У відповіді на відзив представник позивача покликається на приписи Порядку №560 в редакції від 16.08.2024, зазначивши, що до заяви про відстрочку не долучається ані акт про встановлення факту здійснення догляду, ані документи про призначення компенсації на догляд. Стверджує, що це додатково підтверджує право позивача на відстрочку.

Суд зауважує, що статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Натомість Феденько Є.С. подав відповідачу заяву 09.07.2024. Відповідач прийняв рішення про відмову у надані відстрочки 02.08.2024, тобто до внесення змін до Порядку №560 вказаної вище постановою від 16.08.2024.

З огляду на встановлення під час розгляду справи обставини, суд доходить висновку, що належним способом відновлення прав позивача є зобов’язання Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву Феденька Є.С. від 09.07.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні.

За приписами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 678,27 грн. (70% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з розгляду питань надання військовозобов’язаним відстрочки від призову під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом від 02.08.2024 №9/2024, в частині відмови Феденьку Євгену Сергійовичу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.