Справа № 160/8007/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

160/8007/24

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року

Справа №160/8007/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рябчук О.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, скасування дозволу, припинення права на виконання будівельних робіт, -

УСТАНОВИВ:

28.03.2024 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради з позовними вимогами:

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2024 року зазначена справа розподілена судді Рябчук О.С.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 р., залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024 р., позовну заяву повернуто заступнику керівника Дніпропетровської обласної прокуратури.

Постановою Верховного Суду від 07.01.2025 р. касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича в інтересах держави задоволено частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 160/8007/24 скасовано та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції справу щодо позовних вимог про:

Щодо інших позовних вимог ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 160/8007/24 залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/8007/24, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 17.02.2025 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

До отримання вказаного дозволу ТОВ «Елін Плюс» двічі зверталось до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з аналогічними документами та у видачі дозволу на виконання будівельних робіт було відмовлено. Внесення змін та коригування документів, що містяться в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва не проводилося та вони є ідентичними до документів, що були надані 28.04.2021 та на підставі яких було видано дозвіл на проведення будівельних робіт, що свідчить про відсутність відмінностей між ними та про не усунення порушень, що стали підставою для попередніх відмов.

У порушення вимог норм чинного законодавства, ТОВ «Елін Плюс» не забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення, що наражає на небезпеку здоров’я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу об’єкта.

Замовником будівництва для отримання дозволу на виконання будівельних робіт та подачі повідомлення про зміну даних в дозволі на виконання будівельних робіт до Інспекції подана проєктна документація, яка не відповідає вимогам діючого законодавства, державним будівельним нормам та вихідним даним на проєктування.

Копію ухвали про відкриття провадження від 30.01.2025 р. було надіслано сторонам до їх електронних кабінетів в системі «Електронний суд» та отримано 31.01.2025 р.

18.02.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс» надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Прокурором не підтверджено свої повноваження та зокрема не надано достатніх та належних доказів на обґрунтування зазначених ним доводів стосовно правових підстав для звернення з адміністративним позовом до суду як підстави для представництва інтересів держави. Якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду (пункт 1 частини 1 статті 240 КАС України).

Окрім цього, позов пред`явлений на захист інтересів держави, однак позовна заява, як встановлено, спрямовується на захист мешканців міста. При цьому, який інтерес держави потребує судового захисту прокурором не наведено. Тому є всі підстав вважати, що у спірних правовідносинах порушено інтереси територіальної громади. Дніпровська міська рада, за даних обставин наділена повноваженнями на звернення до адміністративного суду із позовом, зокрема з метою захисту інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах у сфері містобудівної діяльності.

Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з порушенням установленого строку звернення з позовом до суду.

Єдина державна електронна система у сфері будівництва є публічно доступною та забезпечує можливість для кожного, включаючи органи прокуратури, отримувати актуальну та достовірну інформацію про містобудівну діяльність. Крім цього, на самому об'єкті будівництва було зроблено посилання на дозвіл, що означає, що прокурор також не був позбавлений можливості дізнатися про існування дозволу безпосередньо зі стенду, на якому його було вивішено. Отже, саме з 06.05.2021 у прокурора виникло право на пред'явлення вимог щодо оскарження зазначеного дозволу. Відповідно до вимог статті 122 КАС України, тримісячний строк для звернення до суду з цього приводу сплив 06.08.2021 року.

Проектна документація на будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, в місті Дніпрі виготовлена на підставі та у відповідності до містобудівних умови та обмежень №15/29-75 від 28.05.2019.

Відсоток забудови земельної ділянки з урахуванням ділянок території, на яких дозволено проведення благоустрою складає 13,78% (0,068044: 0,4934), що менше максимально допустимого відсотку забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку, який складає 30 %.

Мінімальна розрахункова площа ділянки складає:10,5х463 =4861м2, що менше площі сумарної площі земельної ділянки, яка складає 0,4934га (4934м2).

Проектною документацією дотримано вимоги щодо щільності населення, а саме, щільність населення становить (463чол./0.4934га)*100%=938чол./га, що менше максимально рекомендованого показника 950чол./га.

Ступінь вогнестійкості оточуючих будинків, питання їх інсоляції та освітленості враховані в розрахунках проекту з урахуванням тривалості інсоляції прилягаючих житлових будинків, ступеню вогнестійкості будинків, що відображено в проектній документації.

Генеральним планом проекту передбачений наземний майданчик для збирання побутових відходів.

Прокурором обрано неналежний спосіб захисту. Законодавством України не передбачено такої підстави для припинення дозвільної документації на будівництво, як “анулювання дозволу в судовому порядку” в тому числі “анулювання дозволу, як такового”.

ДІАМ поза межами процедури, встановленої Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, не може відповідати за правомірність рішення ДАБІ.

21.02.2025 р. від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказав про таке. ДІАМ не заперечує, що анулювання дозволу на виконання будівельних робіт належить до її компетенції однак Закон № 3038-VI визначає виключні випадки коли таке анулювання може бути здійснено органом державного архітектурнобудівельного контролю. Як в листі до ДІАМ від 10.11.2023 за № 15/4- 839вих-23, так і в безпосередньо в позовній заяві, прокуратурою не зазначені обставини, які є підставою для анулювання дозволу на виконання будівельних робіт в розумінні частини шостої статті 37 Закону № 3038-VI. Враховуючи вищевикладене, в діяннях ДІАМ щодо невжиття заходів з анулювання дозволу на виконання будівельних робіт відсутні ознаки бездіяльності, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Дії та рішення, які стали підставою для звернення до суду прийняті відповідними посадовими особами на основі аналізу документів та особистого прийняття оскаржуваного рішення. Дані рішення ґрунтуються на основі внутрішнього переконання посадових осіб ДАБІ, які не перебувають у трудових відносинах з ДІАМ.

В Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва наявна інформація про експертизу проекту за реєстраційним номером EX01:3056-2005-1728-9815 (витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва додається). Даний документ є доказом відповідності проекту будівництва вимогам містобудівного законодавства України, будівельних норм, нормативних документів, містобудівній документації, та вихідним даним.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради у встановлений строк пояснень щодо суті спору не надано.

26.02.2025 р. від заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив ТОВ «Елін Плюс», в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача-2, викладених у відзиві на позов. Прокурор наполягає на задоволенні позовних вимог.

26.02.2025 р. від заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив Державної інспекції архітектури та містобудування України. Прокурор проти доводів, наведених у відзиві заперечував, пославшись на їх необґрунтованість.

03.03.2025 р. від ТОВ «Елін Плюс» надійшли заперечення проти відповіді на відзив заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури та письмові пояснення щодо вказаної відповіді на відзив, в яких представник відповідача висловив незгоду з твердженнями прокурора, вказаними у позові та відповіді на відзив. В обґрунтування навів доводи, по суті аналогічні вказаним у відзиві. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Наказом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №192 від 28.05.2019 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об’єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро».

ТОВ «Елін Плюс» зверталося до Державної архітектурно-будівельної інспекції України з заявами про надання дозволу на виконання будівельних робіт від 11 січня 2021 №40-30/1101-67 та від 01 лютого 2021 №40-30/0102-3.

За результатами розгляду заяви від 11 січня 2021 №40-30/1101-67 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України винесено відмову у видачі дозволу від 27.01.2021 р., яка вмотивована наступним:

«проектна документація розроблена без врахування вимог п. 20 Порядку розроблення проектної документації, затвердженого наказом Мінрегіону від 16.05.2011 № 45 та ДСТУ Б.А.2.4-4:2009; не дотримано вимоги п.2 Містобудівних умов та обмежень щодо максимально допустимого відсотку забудови; не дотримано вимоги п.3 Містобудівних умов та обмежень щодо максимально допустимої щільності населення; не надано фотокопію розпорядчого документа (рішення, розпорядження, наказ) про призначення осіб, які здійснюють авторський нагляд, завірену замовником, що не відповідає переліку документів для отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт, передбачених додатком 9-1 до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №466 від 13.04.2011; генеральний план розроблений не у відповідності до ДСТУ Б А.2.4- 6:2009; не дотримано вимоги п. 6.1.26 табл. 6.3 ДБН 6.2.2-12:2019 щодо мінімально розрахункової площі земельної ділянки для окремо розташованого житлового будинку; не дотримано вимоги п. 6.1.28 табл. 6.4 ДБН 5.2.2-12:2019 щодо розрахункових показників граничних розмірів майданчиків, що мають бути розташовані на прибудинкових територіях; не забезпечено нормативну кількість машиномісць відповідно табл.10.5 ДБН 5.2.2-12:2019.»

За результатами розгляду заяви 01 лютого 2021 №40-30/0102-3 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України винесено відмову у видачі дозволу від 27.01.2021 р., яка вмотивована наступним:

«договір підряду на здійснення технічного нагляду не містить печатки та підпису замовника; проектна документація розроблена без врахування вимог п. 20 Порядку розроблення проектної документації, затвердженого наказом Мінрегіону від 16.05.2011 № 45 та ДСТУ Б.А.2.4-4:2009, а саме: на кутових штампах проектної документації відсутні дати; не надано фотокопію розпорядчого документа (рішення, розпорядження, наказ) про призначення осіб, які здійснюють авторський нагляд, завірену замовником, чим не дотримано вимоги п. 28 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (у чинній редакції); згідно предмету договору підряду на виконання будівельних робіт встановлено, що договір укладено на будівництво іншого об’єкта будівництва; не надано генерального плану на топографічній основі масштабом 1:500 або 1:1000, чим не дотримано вимоги п. 28 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (у чинній редакції).»

- генеральному підряднику (підряднику) Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЬТАБУД КОМПАНІ" (43277075);

- на об’єкт будівництва Нове будівництво багатквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновского в районі будинка №60 м. Дніпро;

- місце розташування об'єкта будівництва Дніпропетровська обл., Дніпровський район, Дніпровська територіальна громада, м. Дніпро (станом на 01.01.2021), вулиця Малиновського маршала в районі будинка №60.

Дніпропетровська обласна прокуратура звернулась до Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради з запитом від 15.12.2023 р. №15/4-941вих 23, в якому вказано про те, що прокуратурою за результатом моніторингу мереж Інтернет виявлено публікації щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро з порушенням вимог містобудівного законодавства.

В запиті наведено виявлені прокуратурою порушення вимог ДБНБ.

Прокурором запитано інформацію щодо підстав для надання містобудівних умов та обмежень для проектування об’єкту будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по ву. Сонячна Набережна (колишня назва - вул. Маршала Малиновського) в районі буд. 60, м. Дніпро», підстав адресації вказаного об’єкту та документи, в обґрунтування для надання вищезазначених містобудівних умов та обмежень.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надано відповідь від 22.12.2023 р. №10/1-238, в якій зазначено, що для вирішення порушеного питання прокуратура може звернутися до Державної інспекції архітектури та містобудування України.

Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надано відповідь на запит прокуратури від 25.12.2023 р. №12/19-480, яким повідомлено, зокрема, про надання ТОВ «Елін Плюс» містобудівних умов та обмежень для проектування об’єкта будівництва.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. №3038-VІ (далі – Закон №3038-VІ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону №3038-VІ замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт. У разі виконання підготовчих/будівельних робіт щодо багатоквартирного будинку замовником будівництва може бути об’єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель багатоквартирного будинку чи житлово-будівельний (житловий) кооператив, який здійснюватиме утримання такого будинку на підставі рішення (договору) співвласників багатоквартирного будинку. Дії, спрямовані на виконання функцій замовника будівництва, може виконувати особа, якій доручено вчинення дій з виконання підготовчих та/або будівельних робіт на підставі та у межах, встановлених договором доручення.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №3038-VІ об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішньогосподарських меліоративних систем).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону №3038-VІ генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Обов’язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно до ст. 31 Закону №3038-VІ проектна документація на будівництво об’єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм і правил та затверджується замовником.

Порядок розроблення проєктної документації на будівництво об’єктів затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011 (далі – Порядок).

Згідно п. 2 Порядку цей Порядок визначає процедуру розроблення проектної документації на будівництво об’єктів та поширюється на суб’єктів містобудування.

Положеннями п.п. 3, 4 Порядку визначено, що для забезпечення проєктування об’єкта будівництва замовник повинен надати генпроєктувальнику (проєктувальнику) вихідні дані на проєктування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження, технічні умови, завдання на проєктування.

Згідно до п. 15.5 Порядку проектна документація на об’єкт будівництва має бути розроблена з урахуванням будівельних норм та нормативних документів, обов’язковість застосування яких встановлена нормативно-правовими актами, чинних на дату передання її замовнику.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №3038-VІ суб’єкти містобудування зобов’язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об’єктів.

Згідно ч.ч. 2, 8 ст. 29 Закону №3038-VІ фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об’єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об’єкта незалежно від зміни замовника.

Відповідно до ч. 5 ст. Закону №3038-VІ містобудівні умови та обмеження містять:

1) назву об’єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об’єкта;

1-1) ідентифікатор об’єкта будівництва або закінченого будівництвом об’єкта (для об’єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об’єктів, яким присвоєно ідентифікатор об’єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень);

2) інформацію про замовника;

3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні;

4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України);

5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;

6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону);

7) мінімально допустимі відстані від об’єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд;

8) планувальні обмеження (охоронні зони пам’яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об’єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання приаеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України, зони, встановлені відповідно до законодавства за результатами визначення рівнів ризиків виникнення надзвичайних ситуацій, відображені у містобудівній документації);

9) охоронні зони об’єктів транспорту, зв’язку, інженерних комунікацій, відстані від об’єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж;

10) вимоги щодо розроблення розділу інженерно-технічних заходів цивільного захисту (для об’єктів, визначених відповідно до частини десятої статті 31 цього Закону).

Перелік зазначених умов є вичерпним.

Відповідно до ст. 7-2 Закону України «Про будівельні норми» під час проектування, будівництва та експлуатації об'єктів повинно бути забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення. Основні вимоги до будівель і споруд конкретизуються у будівельних нормах, нормативних документах на конструктивні та інженерні системи.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів містобудування. Будівельні норми встановлюють обов'язкові вимоги до об'єкта нормування, що застосовуються при плануванні і забудові територій, проектуванні і будівництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №3038-VІ дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно до ч. 4 ст. 37 Закону №3038-VІ підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

1) неподання відомостей або документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу;

2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

4) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України "Про оцінку впливу на довкілля";

5) подання заяви про видачу дозволу на виконання будівельних робіт особою, яка не є замовником згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 цього Закону, або уповноваженою ним особою;

6) наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяжень, пов’язаних з будівництвом (арешт, пов’язаний з користуванням відповідним об’єктом, заборона проведення будівельних робіт, обмеження користування земельною ділянкою тощо).

Рішення про видачу дозволу (адміністративного акта) на виконання будівельних робіт або про припинення його дії може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 дія дозволу на виконання будівельних робіт може бути припинена органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про припинення дії дозволу на виконання будівельних робіт;

2) наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про скасування містобудівних умов та обмежень та/або припинення права на виконання будівельних робіт.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 квітня 2019 року N 104 затверджено Державні будівельні норми України Планування та забудова територій ДБН Б.2.2-12:19.

Відповідно п.п. 1.1, 1.2 ДБН Б.2.2-12:19 ці державні будівельні норми поширюються на планування і забудову територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні й застосовуються у відповідності з [7].

Ці норми обов'язкові для органів державного управління, місцевого самоврядування, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських населених пунктів та інших територіях.

Відповідно до п. 29 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. №466 орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п’яти робочих днів з дня реєстрації заяви: видає дозвіл на виконання будівельних робіт або відмовляє у його видачі з використанням Реєстру будівельної діяльності (крім об’єктів, на які поширюється дія Закону України “Про державну таємницю”).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається наступне.

- генеральному підряднику (підряднику) Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЬТАБУД КОМПАНІ" (43277075);

- на об’єкт будівництва Нове будівництво багатквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновского в районі будинка №60 м. Дніпро;

- місце розташування об'єкта будівництва Дніпропетровська обл., Дніпровський район, Дніпровська територіальна громада, м. Дніпро (станом на 01.01.2021), вулиця Малиновського маршала в районі будинка №60.

В якості вихідних даних для проектування об’єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро» були використані містобудівні умови і обмеження, затверджені наказом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №192 від 28.05.2019, якими передбачено, що максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки (п.2) та максимально допустима щільність населення (п.3) має визначатися згідно з ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» (ДБН Б.2.2-12:2018).

Відповідно до п.6.1.2 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житловокомунального господарства України від26.04.2019 №104, планування зон житлової забудови має ґрунтуватися на принципах формування мікрорайону відповідно до п.5.8 ДБНБ.2.2-12:2019.

Відповідно до п.6.1.14 ДБН Б.2.2-12:2019 при розміщенні на земельній ділянці окремого житлового будинку або групи житлових будинків слід дотримуватися розрахункових показників граничних параметрів забудови, як відношення площі під забудовою першого поверху житлового будинку по зовнішньому контуру, включаючи нормативну ширину вимощення, лоджій, вхідних груп, а також горизонтальних проекцій виступаючих конструкцій до площі земельної ділянки, наведених у таблиці 6.2.

Суд погоджується з доводами прокурора стосовно того, що в даному випадку максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку за адресою вул. Сонячна Набережна, 60 має становити 30% від площі земельної ділянки (для будинків 11 поверхів і вище).

При цьому, з проектної документації, що подавалася для отримання дозволу на виконання будівельних робіт, вбачається, що відсоток забудови земельної ділянки перевищує гранично допустимий показник та становить 37%, що свідчить про порушення вимог п.6.1.14 ДБНБ.2.2-12:2019 (площа земельної ділянки наданої в оренду під будівництво становить 0,1848 га, а площа забудови становить 0,068 га) та невідповідність вимогам п. 2 Містобудівних умов та обмежень для проектування об’єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Маршала Малиновського в районі будинку 60, м. Дніпро».

Відповідно до п.6.1.16 ДБНБ.2.2-12:2019 визначено граничні показники щільності населення, що становлять 150-450 осіб/га та передбачено можливість підвищення вказаних показників в крупних та найкрупніших містах, але не більше ніж на 20% та за певних умов, зокрема, розміщення на території мікрорайону підземних та/або багатоповерхових гаражів з автостоянками та велосипедними стоянками, вбудовано-прибудованих до житлових будинків закладів дошкільної освіти, створенні озеленених відкритих терас у житлових та громадських будинках. У разі розміщення нових житлових будинків на земельних ділянках в межах існуючих мікрорайонів при проведенні розрахунків граничної щільності населення слід враховувати населення, що мешкає в існуючих житлових будинках та новобудовах, рівень їх забезпечення об’єктами благоустрою, наявність об’єктів повсякденного обслуговування в межах відповідного мікрорайону, розмір земельних ділянок, визначених під нове будівництво. При цьому, слід забезпечувати дотримання містобудівних, санітарних норм та протипожежних вимог.

Відповідно до п.6.1.26 ДБНБ.2.2-12:2019 мінімальну розрахункову площу ділянки для окремо розташованого житлового будинку, включаючи площу під забудовою слід приймати відповідно до кількості його мешканців але не менше ніж у таблиці 6.3.

При цьому необхідно проводити розрахунки щодо дотримання норм інсоляції та освітленості житлових приміщень.

Суд погоджується з твердженням прокурора, що для житлових будинків 11 поверхів і вище – площу ділянки слід приймати за інтерполяцією, але не менше 10.5 м. кв. на особу.

Відповідно до договору оренди землі від 23.09.2009, додаткових угод до договору оренди землі від 10.09.2013 та від 08.10.2015, додаткового договору до договору оренди землі від 05.09.2018 площа земельної ділянки є значно менше нормативної, що свідчить про недотримання вищезазначених норм ДБНБ.2.2-12:2019 та порушення вимог п.3 містобудівних умов та обмежень.

Також, п. 4 містобудівних умов та обмежень встановлено, що при визначенні мінімально допустимих відстаней від об’єкта, що проектується, до існуючих будинків та споруд необхідно врахувати нормативні розриви (побутові, протипожежні, санітарні тощо) відповідно до ДБН Б.2.2-12:2018, ДБН В.1-7-2016 «Пожежна безпека об’єктів будівництва», ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд», інших будівельних норм, державних стандартів, норм і правил із визначенням ступеню вогнестійкості оточуючих будинків і споруд, нормативної інсоляції та освітленості приміщень об’єкта будівництва та приміщень будинків на суміжних ділянках.

Згідно з вимогами п.6.1.20 ДБН Б.2.2-12:2019 відстань між житловими будинками, житловими і громадськими будинками слід приймати на основі розрахунків інсоляції та освітленості, а також у відповідності з нормами протипожежних вимог, які викладено в Розділі 15.

Відповідно до п.6.1.24 ДБНБ.2.2-12:2019 мінімальні розміри житлових кварталів та внутрішньо квартальних просторів у групах житлових будинків, кварталів визначаються вимогами: інсоляції та освітленості житлових приміщень, забезпечення відстані між фасадами (довгими сторонами) з вікнами протилежно розташованих будинків не менше 15 м при забудові до 4 поверхів, 20 м – при забудові більшої поверховості (побутовий розрив) та протипожежними вимогами.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд вважає обґрунтованим висновок прокурора, що як вбачається з проектної документації, ступінь вогнестійкості оточуючих будинків та питання їх інсоляції та освітленості взагалі не вивчалися, відповідні обстеження не були проведені, а технічні висновки не виконані, таким чином, висновок про відсутність впливу будівництва на показники нормативної інсоляції прилеглих житлових будинків та території, наведений в містобудівному розрахунку, не ґрунтується на будь-яких об’єктивних даних.

Згідно до п. 6.1.28 ДБНБ.2.2-12:2019 розрахункові показники граничних розмірів майданчиків, що мають бути розташовані на прибудинкових територіях, наведені у таблиці 6.4.

Проектом будівництва визначено, що нормативні майданчики будуть влаштовані на прилеглій території двору житлового будинку та багаторівневому паркінгу, що стоїть окремо, без вказівки на розташування такого паркінгу.

При цьому, на орендованій земельній ділянці проектом не передбачено розміщення будь-якого паркінгу, а проектом передбачено лише розміщення стоянки на прибудинковій території на 30 машиномісць у загальній паркувальній кишені вздовж вулиці, тобто, на земельній ділянці територіальної громади міста Дніпра, яка у власності чи користуванні у замовника будівництва не перебуває.

Також, в містобудівному розрахунку наявні листи від Акціонерного товариства «Дніпропетровський стрілочний завод», що ніби-то має можливість виділити в платне користування 65 парко-місць на автостоянці по вул. Любарського, 181 та лист заступника директора заводу ім. Артема «Днепротяжбумгормаш» про готовність надати у платне користування 50 парко-місць за адресою: вул. Любарського, 98Б у м. Дніпро.

Разом з тим, вказані листи не містять підтвердження наявності таких парко-місць, належності земельних ділянок вказаним юридичним особам, укладених у зв’язку з цим правочинів.

Таким чином, є обґрунтованими твердження прокурора щодо наявності порушення п. 6.1.28 ДБНБ.2.2-12:2019.

Відповідно до п.6.1.29 ДБНБ.2.2-12:2019 у межах багатоквартирної забудови слід передбачати збирання побутових відходів (наземний, підземний або вакуумний спосіб). Збирання побутових відходів на житловій території передбачається майданчиками, на яких розміщують контейнери для роздільного зберігання побутових відходів із зручними під'їздами для сміттєвозів згідно з ДБН Б.2.2-5 та ДСТУ-Н Б Б.2.2-7. Норми утворення побутових відходів для новоутворюваних населених пунктів приймають на одну розрахункову одиницю (особу, робоче місце) згідно з вимогами [40] або за таблицею 11.2. Площа контейнерних майданчиків для збирання побутових відходів та відстань їх розміщення від вікон житлових та громадських будинків наведено в таблиці 6.5.

При цьому, проектною документацією взагалі не передбачено збирання побутових відходів з дотриманням умов ДБН Б.2.2-5 та ДСТУ-Н Б Б.2.2-7.

Тобто, прокурором доведено наявність порушення п.6.1.29 ДБНБ.2.2-12:2019.

Пояснення та розрахунки ТОВ «Елін Плюс» щодо відсутності порушень вимог законодавства в проектній документації не підтверджено матеріалами справи.

Доводи представника відповідача-2 стосовно того, що прокурором не підтверджено підстави для представництва інтересів держави в суді не приймаються судом до уваги, оскільки оцінку наявності у прокурора повноважень щодо звернення до суду з позовними вимогами, що розглядаються, надано постановою Верховного Суду від 07.01.2025 р. в даній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду, викладені постановою Верховного Суду від 07.01.2025 р. у справі №160/8007/24 є обов’язковими для суду першої інстанції при розгляді вказаної справи.

Твердження відповідача-2 стосовно пропуску прокурором строку звернення до суду не враховуються судом в зв’язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що Дніпропетровська обласна прокуратура зверталась із запитами до Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (запит від 15.12.2023 р. №15/4-941вих 23), начальника управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (запит від 13.12.2023 р. №15/4-925вих-23), Державної інспекції архітектури та містобудування України (запит від 10.11.2023 р. №15/4-839 вих-23).

На вказані запити було надано відповіді, остання з яких датована 25.12.2023 р.

Прокурор звернувся з позовом до суду 28.03.2024 р.

Таким чином, суд приходить до висновку про дотримання прокурором строку звернення до суду з даним позовом.

Доводи відповідачів щодо відсутності бездіяльності ДІАМ та того, що ДІАМ є не належним відповідачем у справі суд вважає не обґрунтованими в зв’язку з наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 затверджено положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Положенням про Державну інспекцію архітектури та містобудування України, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 23.12.2020 №1340 передбачено, що Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) є центральним органом виконавчої влади (п. 1).

Згідно з п. 3 Положення, основним завданням ДІАМ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у тому числі щодо виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві у визначених законодавством випадках.

Згідно з п. 4 Положення, ДІАМ України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого: проводить перевірки: законності рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об’єктами нагляду; відмовляє у видачі дозволу на виконання будівельних робіт, анулює такі дозволи.

Стосовно міркувань відповідача-2 з приводу того, що Державна інспекція архітектури та містобудування України не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України суд зазначає наступне.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 11.10.2019 р. у справі №812/1408/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 32 Положення від 23.12.2020 № 1340 рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про видачу або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права видачі дозволу) або оскаржено до суду.

Згідно до ч. 4 ст. 37 Закону №3038-VІ рішення про видачу дозволу (адміністративного акта) на виконання будівельних робіт або про припинення його дії може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі дозволу), або оскаржено до адміністративного суду.

Таким чином, ДІАМ наділена повноваженнями щодо перевірки законності дозволу на виконання будівельних робіт та мала належним чином розглянути звернення прокурора про виявлені порушення норм законодавства.

Також, законодавством передбачено можливість оскарження дозволу як в порядку адміністративного оскарження, так і в судовому порядку.

В зв’язку з тим, що уповноваженим суб’єктом не було вжито заходів щодо перевірки відомостей, вказаних у запиті Дніпропетровської обласної прокуратури, прокурор звернувся з позовом до суду.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб’єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Дозвіл на виконання будівельних робіт є рішенням суб’єкта владних повноважень в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З проаналізованих норм законодавства вбачається, що за результатами розгляду заяви замовника будівництва орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п’яти робочих днів з дня реєстрації заяви: видає дозвіл на виконання будівельних робіт або відмовляє у його видачі з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Тобто, законодавством не передбачено винесення органом державного архітектурно-будівельного контролю окремого рішення про надання дозволу.

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб’єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб’єкта владних повноважень, пов’язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вказаних витрат суб’єктом владних повноважень при розгляді справи не понесено.

Керуючись статтями 2,72-77,139,243-246,255,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Елін Плюс», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, скасування дозволу, припинення права на виконання будівельних робіт – задовольнити частково.

В решті позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук