Справа № 541/97/25
Суддя: Морозовська О. А.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/97/25
Номер провадження 2-а/541/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

27 лютого 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,
представника позивача, адвоката Грицик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свій позов мотивував тим, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2024 року ОСОБА_1 навчається в Державному торговельно-економічному університеті, а відтак, проживає в місті Києві. У вересні 2024 року ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було подано документи на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У жовтні 2024 року, зважаючи на матеріали протоколу № 1076 про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 було направлено повістку із зобов`язанням з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 25 жовтня 2024 року, водночас, за даною повісткою він не прибув через навчання на денній формі на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти. Крім того, про наявність цієї повістки не знав, а про те, що перебуває в розшуку через неявку за повісткою ОСОБА_1 дізнався безпосередньо від службових осіб Національної поліції України, а тому одразу з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14 грудня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з перебуванням його в розшуку, де, за його присутності було складено протокол № 1076 про адміністративне правопорушення. 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою перебування під час розгляд справи про адміністративне правопорушення, водночас, постанова № 1076 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Постанова), була винесена без присутності ОСОБА_1 , якого було лише ознайомлено з накладення на нього штрафу в розмірі 17 000 гривень. Позивач вважає, що накладення вказаного вище адміністративного стягнення є неправомірним, а відтак, і таким, що підлягає скасуванню, з урахуванням наступних положень національного законодавства. Згідно із Постановою, ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 1, 3 частини 1 та частини 6 статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги підпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку відповідно до додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487. У той же час, позивач вважає такі твердження стосовно нього безпідставними, адже у вересні 2024 року він подав документ на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому ІНФОРМАЦІЯ_4 був повідомлений про навчання ОСОБА_1 в місті Києві, а відтак, і про факт його відсутності за адресою реєстрації. ІНФОРМАЦІЯ_4 було вчинено грубе процесуальне порушення під час винесення Постанови без наявності нормативно закріплених підстав - справа про адміністративне правопорушення розглядалась без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Своїми діями ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично, не надав можливості ОСОБА_1 знайомитися з матеріалами справи, а також давати пояснення та заявляти клопотання, оскільки даним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) була видана Постанова з уже з наявним результатом розгляду без можливості висловити подати свої міркування та аргументи стосовно суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Зважаючи на статтю 19 Основного Закону, позивач вважає, що подібне халатне та байдуже ставлення до притягнення громадян України до адміністративною відповідальності, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 передбачених статтею 268 КУпАП, варто розглядати крізь призму: свідомого порушення норм права у сфері притягнення осіб правопорушників до відповідальності, оскільки законодавець наділив ТЦК та СП певною владою у сфері притягнення громадян України до адміністративної відповідальності проте дане повноваження було свідомо реалізовано без дотримання вимог викладених у законодавстві України. Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , як державний орган, недбало та безвідповідально ставиться не лише до виконання своїх повноважень, забезпечення прав людини та утвердження верховенства права, але і до реалізації тих функцій держави, що Конституцією України визнаються як найважливіші. Такими діяннями, у свою чергу, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 , як органу військового управління, можуть становити загрозу національній безпеці та обороні нашої держави. Таким чином, з урахуванням усіх порушень під час прийняття рішення по суті протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, він має сумніви щодо наявності всіх законодавчо обґрунтованих підстав, належних і допустимих доказів його вчинення ним. Позивач просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 1076 від 24.12.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно накладення на позивача штрафу в сумі 17000,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

20 січня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому зазначили, що вважають позовні вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжує проводити мобілізаційні заходи, зокрема, веде персонально - якісний облік військовозобов`язаних, що проживають в зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому, ОСОБА_1 . 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення № 005 з описом вкладення АТ «Укрпошта» повістку № 665598 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11:00 25.10.2024 року, але поштове повідомлення було повернуто 02.11.2024 року із відміткою, що причиною повернення є відсутність адресата за вказаною адресою. Після неявки у визначений у повістці час системою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 було автоматично оголошено в розшук Е 510583. 14.12.2024 року на доставленого нарядом поліції Миргородського РВ ОСОБА_1 було складено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 протокол №1076 за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11:00 год 25.10.2024 року за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділенні призову і після виповнення йому 25-років (21.08.2024 року) був 22.08.2024 року знятий з військового обліку відділення призову та переданий в запас до відділення військовозобов`язаних запасу. Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 17.12.2024 року пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби та написав заяву про видачу військово-облікового документа, що свідчить про відсутність у позивача військово-облікового документу. Також, ОСОБА_1 має відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувач освіти. Викладені в позовній заяві інші обставини не підтверджуються. Таким чином, ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Просили залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 № 1076 від 24.12.2024 без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 статті 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Судом встановлено, що 14 грудня 2024 року начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 1076, відповідно до якого: 14 грудня 2024 року о 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник поліції ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , на підставі ст. 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення доставлено ОСОБА_1 , який не прибув за викликом по повістці на 25.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку відповідно до довідки Ф.20 повернуто, в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Не виконав вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с. 15-16).

24 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1076 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Відповідно до зазначеної постанови, встановлено, що ОСОБА_1 14.12.2024 року о 10:00 був доставлений приводом поліції на підставі статті 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення та написав заяву про видачу військово-облікового документа. Під час звірки облікових даних було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ військовозобов`язаного запасу. Не прибув за викликом по повістці № 665598 на 25.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 в особливий період, чим порушив вимоги абзацу 1, 3 частини 1 та частину 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги пп.10-1 пункту 1 правил військового обліку відповідно до додатку 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ТЦК розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

У відповідності до абз 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

При цьому, провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було вчинено грубе процесуальне порушення під час винесення Постанови без наявності нормативно закріплених підстав - справа про адміністративне правопорушення розглядалась без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Своїми діями ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично, не надав можливості позивачу знайомитися з матеріалами справи, а також давати пояснення та заявляти клопотання, оскільки даним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки була видана постанова з уже з наявним результатом розгляду без можливості висловити подати свої міркування та аргументи стосовно суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

З огляду на наявність обставин у справі, є встановленим та підтвердженим позивачем, що розгляд призначеної на 24 грудня 2024 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП фактично відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням прав, визначених ст. 268 КУпАП і вказаний факт не спростовано стороною відповідача.

Відтак начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 , розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечив можливості реалізації позивачем його прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП. Вказані процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б беззаперечно свідчили про дотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надано

Крім того, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 і інформація щодо місця проживання позивача є в реєстрі територіальної громади, що підтверджено витягом № 2023/000300892 від 12 січня 2023 року з реєстру територіальної громади, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 35). Разом з тим, ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання в Державному торговельно-економічному університеті (м. Київ), період навчання: з 02.09.2024 року до 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, копія якої додана до відзиву відповідача і наявна в матеріалах справи (а.с. 35). Крім того, у відзиві представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувач освіти. Тобто, відповідачу було відомо, що позивач навчається в іншому місті, а тому не проживає за адресою реєстрації місця проживання і не зможе отримати повістку за цією адресою. Повертаючись до обставин справи, необхідно констатувати, що відповідач не надав доказів про те, що ОСОБА_1 була належним чином вручена повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи те, що він відмовився від її отримання.

Таким чином, недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Таким чином, відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного суд дійов висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 65 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та ст.ст. 5, 9, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 1076 від 24 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , штрафу в сумі 17000,00 гривень, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 04.03.2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська