Справа № 440/9510/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 440/9510/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 (суддя: С.С. Бойко, м. Полтава) по справі № 440/9510/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Донецькій області, пенсійний орган, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком №05 від 08 лютого 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 20 березня 2007 року по 12 жовтня 2010 року та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за призначенням пенсії - з 08 вересня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні йому дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту Закон № 1058-ІV), мотивованих відсутністю необхідного страхового стажу через неможливість зарахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010, з огляду на відсутність відомостей про сплату єдиного податку за вказаний період. Стверджує, що за період провадження підприємницької діяльності був платником єдиного податку та сплачував необхідні платежі, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про наявність підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем дотримано всіх умов для призначення пенсії у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, стверджує про наявність підстав для задоволення позову.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 440/9510/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Батюка,8, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122 код ЄРДПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 лютого 2024 року №05 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 440/9510/24 та винести нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач наполягав на відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення дострокової пенсії, оскільки через відсутність даних щодо сплати страхових внесків за період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010, останній не може бути зараховано до страхового стажу. Посилання суду першої інстанції на положення статті 44 Закону № 1058-ІV, якими, зокрема, передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, як на підставу для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Донецькій області, вважає необґрунтованими, оскільки вказаною нормою не визначено обов`язку пенсійного органу щодо вжиття таких заходів замість самого заявника. При цьому, зауважив, що позивачем не було вжито жодних заходів щодо надання до пенсійного органу уточнюючих відомостей з приводу вказаних обставин, як і не було подано до відповідача звернень про допомогу в уточненні даних з цього приводу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено в призначенні пенсії за віком № 05 від 14 вересня 2022 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі №440/2689/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком № 05 від 14 вересня 2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 08.09.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 13.04.2023 у справі №440/2689/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 про призначення дострокової пенсії за віком, прийнято рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком від 08.02.2024 №05, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому у рішенні зазначено, дата звернення за призначенням пенсії - 08.09.2022, вік заявника на дату звернення - 55 років, страховий стаж заявника на дату звернення становить 22 роки 06 місяців 08 днів. До страхового стажу не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010, оскільки з витягу з реєстру страхувальників за інформацією відділу персофінікованого обліку органів Пенсійного фонду України здійснення заявником підприємницької діяльності за вищезазначений період відсутнє, також в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

Вважаючи вказане рішення протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення від 08 лютого 2024 року №05 про відмову в призначенні позивачу дострокової пенсії, суд першої інстанції, керуючись приписами ч. 4 ст. 78 КАС України, врахував обставини, встановлені рішенням суду у справі № 440/2689/23 щодо сплати позивачем за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010 страхових внесків, дійшов висновку про наявність підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначив про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд виходив з неможливості втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо розгляду документів та розрахунку страхового стажу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за № 1058-IV (надалі також - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 101 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 101 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок /в редакції станом на час спірних взаємовідносин/.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так як зазначалось вище, в якості підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, відповідачем зазначено про відсутність необхідного страхового стажу, що становить 25 років, обумовлену неможливістю зарахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010, оскільки згідно з витягом з реєстру страхувальників за інформацією відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України здійснення заявником підприємницької діяльності за вказаний період відсутнє, а в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків до Пенсійного фонду України.

З приводу наведеного твердження відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017), до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 за № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 за № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 за № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 за № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 за № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року - час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- до 01 січня 1998 року - підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року - періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року - періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою, при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №410850, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 20 березня 2007 року.

З 20 березня 2007 року по 02 березня 2011 року ОСОБА_2 був платником єдиного податку, сплачував необхідні платежі, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, при розгляді спірних правовідносин, керуючись частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, слід враховувати обставини, встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі № 440/2689/23 (набрало законної сили 24.01.2024), де предметом розгляду було питання щодо здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності у період з 20 березня 2007 року по 02 березня 2011 року.

Так, у вказаному рішенні суд встановив, що у період провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 був платником єдиного податку та сплачував необхідні платежі, а саме: звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 03 квітня 2007 року за перший квартал 2007 року; квитанцією від 12 квітня 2007 року на суму 150,00 грн; квитанцією від 14 травня 2007 року на суму 150,00 грн; квитанцією від 14 червня 2007 року на суму 150,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 04 липня 2007 року за другий квартал 2007 року; квитанцією від 14 липня 2007 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 серпня 2007 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 вересня 2007 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 04 жовтня 2007 року за третій квартал 2007 року; квитанцією від 15 листопада 2007 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 13 грудня 2007 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 03 січня 2008 року за четвертий квартал 2007 року; квитанцією від 14 січня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 11 лютого 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 березня 2008 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 04 квітня 2008 року за перший квартал 2008 року; квитанцією від 14 квітня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 травня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 13 червня 2008 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 03 липня 2008 року за другий квартал 2008 року; квитанцією від 14 липня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 серпня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 вересня 2008 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 06 жовтня 2008 року за третій квартал 2008 року; квитанцією від 14 жовтня 2008 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 13 листопада 2008 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 02 січня 2009 року за четвертий квартал 2008 року; квитанцією від 10 лютого 2009 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 12 березня 2009 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 02 квітня 2009 року за перший квартал 2009 року; квитанцією від 14 квітня 2009 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 травня 2009 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 червня 2009 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 04 липня 2009 року за півріччя 2009 року; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 05 жовтня 2009 року за третій квартал 2009 року; квитанцією від 13 жовтня 2009 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 12 листопада 2009 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 04 січня 2010 року за четвертий квартал 2009 року; квитанцією від 12 січня 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 15 лютого 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 15 березня 2010 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 02 квітня 2010 року за перший квартал 2010 року ; квитанцією від 14 квітня 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 травня 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 червня 2010 року на суму 180,00 грн; звітом суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку від 05 липня 2010 року за другий квартал 2010 року; квитанцією від 15 липня 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 14 серпня 2010 року на суму 180,00 грн; квитанцією від 15 вересня 2010 року на суму 180,00 грн..

Таким чином, колегія суддів вважає підтвердженим факт здійснення позивачем підприємницької діяльності у період з 20.03.2007 по 12.10.2010 та сплату ним за цей період обов`язкових платежів, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість тверджень відповідача, які суперечать наведеному та, як наслідок, наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 лютого 2024 року №05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком, що зумовлює його скасування та є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що для ефективного та належного способу захисту порушеного права слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 20.03.2007 по 12.10.2010 та повторно розглянути його заяву від 08.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині, що підлягала перегляду в апеляційному порядку, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 440/9510/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко