Справа № 160/20070/22
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/20070/22
(суддя Кучугурна Н.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року щодо відмовити Міністерству внутрішніх справ України у затвердженні звіту про виконання рішення суду у справі у справі №160/20070/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу у справі №160/20070/22.

Відмовлено Міністерству внутрішніх справ України у затвердженні звіту про виконання рішення суду у справі №160/20070/22.

Установлено Міністерству внутрішніх справи України новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №160/20070/22.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України подати у 60-тиденний строк з дати отримання цієї ухвали подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 в адміністративній справі №160/20070/22.

Попереджено відповідача про те, що відповідно до ч.2 ст.382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд, серед іншого, може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду мотивована тим, доводи відповідача щодо відсутності інформації про розмір основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, є необґрунтованими, оскільки при складанні довідки від 08.02.2021 №22/6-1069 для перерахунку пенсії за прирівняною посадою військовослужбовця Національної гвардії України така інформація була надана Національною гвардією України Міністерству внутрішніх справ України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції відповідач зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про прийняття звіту Міністерства внутрішніх справ України про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 в адміністративній справі №160/20070/22.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що при виготовленні нової довідки від 17.05.2024 № 51/9185 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29 січня 2020 року відповідач (МВС) діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Висновок суду про те, що довідка від 17.05.2024 № 51/9185 є аналогічною за змістом довідці № 49/8325 від 11.04.2023 є безпідставним.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови підготувати та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), станом на 29 січня 2020 року за штатною посадою, з якої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), звільнено зі служби, у відповідності до вимог ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), станом на 29 січня 2020 року за штатною посадою, з якої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), звільнено зі служби, у відповідності до вимог ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 -XII, пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 із відображенням відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року (т.1 а.с.47-52).

23.05.2024 року відповідач подав до суду звіт про виконання рішення суду у справі №160/20070/22 (т.2 а.с.1-3).

Як вбачається із звіту, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі №160/20070/22 відповідачем надано довідку №51/9185 від 17.05.2024 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії в якій міститься інформація щодо розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу року (т.2 а.с.13).

При цьому, відповідачем у поданому звіті зазначено про те, що відомості про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року у довідці №51/9185 від 17.05.2024 року відсутні (копія листа ГУ Національної гвардії України від 17.04.2023 року №27/11/4-3830/11 міститься в матеріалах справи).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Завершальною стадією судового провадження є виконання судового рішення як гарантія захисту порушених прав та інтересів осіб, які звернулись до суду за їх відновленням.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Тому особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити дії встановлені Законом для його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У пунктах 46, 48, 52 рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 у справі «Іванов проти України» зазначено, що від особи, яка домоглась винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. В таких справах державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Відсутність у заявника можливості домогтись виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Отже, державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.

Зважаючи на те, що не зазначення у довідці №51/9185 від 17.05.2024 року відомостей про розміри реально виплачених основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року пов`язано із не наданням Державним органом цих відомостей відповідачу, при цьому на відповідача судовим рішенням покладено обов`язок щодо видачі оновленої довідки позивачу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для затвердження поданого Міністерством внутрішніх справ України звіту про виконання рішення суду у справі №160/20070/22.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовуються правильність висновків суду першої інстанції про те, що судове рішення у цій справі фактично є не виконаним, а тому підстав для затвердження поданого Міністерством внутрішніх справ України звіту про виконання рішення суду у справі №160/20070/22 не має, як наслідок ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі №160/20070/22 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 березня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва