Справа № 274/543/25
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/543/25
Провадження № 2-а/0274/27/25
Рішення
Іменем України

"05" березня 2025 р. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судових засідань - Рудич М.О., розглянувши в письмовому провадженні в м. Бердичеві Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -

в с т а н о в и в :

22.01.2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Антонюк О.М., у якій просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №23 від 14.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП.
На обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи, за відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт неправомірних дій позивача.
Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.З КУпАП, не вказано, які саме правила військового обліку порушено позивачем.
Вказує, що оновив дані вчасно і не отримував жодних зауважень чи вимог уточнити дані. «Укрпошта» та її працівники ніяким чином не сповіщали про наявність повісток, необхідність прийти в поштове відділення, тощо.
У ІНФОРМАЦІЯ_3 наявні актуальні та діючі дані (електронна пошта, номер телефону, адреса реєстрації), а отже, за необхідності його легко могли сповістити та викликати до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Він не був належним чином повідомлений про складення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, оскільки навіть в майбутніх повістках, які він отримував особисто в ІНФОРМАЦІЯ_4 , підставою прибуття за повісткою було уточнення даних, а не розгляд протоколу та винесення постанови.
Факт самостійного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 і проходження ВЛК на сьогоднішній день, свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 23.01.2025 у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін (а.с.26-28).
31.01.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважають подану позовну заяву безпідставною та необґрунтованою з наступних причин.
Вказують, що 17.10.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, була сформована повістка для уточнення даних, на яку начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено кваліфікований електронний підпис у день її формування. Відповідно до змісту повістки ОСОБА_1 зобов`язаний був 27.10.2024 року з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення військово-облікових даних. Зазначена повістка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». 13.11.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 з АТ "Укрпошта" надійшла довідка про причини повернення/досилання, у якій зазначено, що повістка на ім`я ОСОБА_1 повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
В зазначений у повістці строк ОСОБА_1 не прибув. Документів про поважні причини неприбуття не надходило.
За фактом неприбуття по повістці військовозобов`язаного було підготовлене та направлене на адресу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звернення від № Е222628 від 27.11.2024 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо доставляння громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) ст.210, 210-1, 211 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
09.01.2025 року за сприяння працівників поліції Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 де він перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
09.01.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 був складений протокол №23 від 09.01.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП за фактом його неприбуття по повістці 27.10.2024 на 11:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час складання протоколу ОСОБА_1 повідомив, що не був належним чином проінформований про виклик. Будь-яких заяв, документів про поважні причини неприбуття не подавав. ОСОБА_1 під підпис у протоколі було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 14.01.2025 о 11:00 год.
На розгляд справи 14.01.2025 о 11:00 ОСОБА_1 не з`явився. Доказів про поважність причин неприбуття не подав.
14.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесена постанова №23 за справою про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , відповідно до якої на нього накладено штраф в розмірі 17000,00 грн.
Представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженим на те органом відповідно до вимог КУпАП, а обставини які викладені у позовній заяві громадянина ОСОБА_1 безпідставні, необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження.
17.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому додатково зазначив, що позивач оновив дані вчасно через систему "Резерв +". Жодних зауважень чи повісток через систему не отримував. Зазначає, що позивач ухилявся від військового обліку та служби. Жодних повісток з "Укрпошти" не отримував, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, була сформована повістка для уточнення даних, на яку начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 накладено кваліфікований електронний підпис у день її формування відповідно до змісту якої ОСОБА_1 зобов`язаний був 27.10.2024 року о 11:00 год з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних. Зазначена повістка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Повітка була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_7 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" ( а.с. 18).
За фактом неприбуття по повістці військовозобов`язаного ОСОБА_1 було підготовлене та направлене на адресу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звернення від № Е222628 від 27.11.2024 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо доставляння громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) ст.210, 210-1, 211 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Згідно Витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.10.2024 №133 внесено зміни до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №31 від 02.02.223 та додатково призначено уповноважених осіб на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення - державного службовця головного спеціаліста мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №23 від 09.01.2025 вбачається, що 17.10.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів була сформована повістка про уточнення даних, на яку начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 накладено ЕЦП у день її формування, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитися 27.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Зазначена повістка була надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». 13.11.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 з АТ «Укрпошта» надійшла довідка про причини повернення, у якій зазначено, що повістка на ім`я ОСОБА_1 повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В зв`язку із чим, ІНФОРМАЦІЯ_6 вважає, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП і призначив розгляд справи про адміністративне правопорушення на 14.01.2024 о 11:00 год. В протоколі, містяться пояснення ОСОБА_1 : «не був належним чином проінформований про виклик на 27.10.2024» (а.с.15 - 16).
14.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №23 в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с.11-14).
Як вбачається з Витягу з "Резерв+" військовозобов`язаний ОСОБА_1 оновив свої облікові дані 09.07.2024. Дані уточнено вчасно (а.с.17).
Згідно картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 09.01.2025 пройшов ВЛК (а.с.19).
01.11.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП БМЛ (а.с.20)
Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення ,винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно ч.3 ст.210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки підчас уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що ототожнення суб`єктом владних повноважень передбаченого Законом № 3543-ХІІ «отримання повістки» з передбаченим Порядком «належним підтвердженням оповіщення про виклик», у випадку повернення повістки ТЦК з відміткою про відсутність адресата, є неправильним, оскільки військовозобов`язаний не може з`явитися за повісткою, змісту якої він не бачив, що виключає наявність протиправного умислу позивача.
За таких обставин, коли повістка ТЦК повертається відправнику з підстав відсутності адресата, слід з`ясовувати всі обставини, через які вручення повістки не відбулося, та в залежності від них вирішувати питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Натомість у цій справі, відповідач застосував формальний підхід до цього питання.
Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Суд звертає увагу на таке, суб`єкт владних повноважень мав можливість на належному рівні оформити поштове відправлення, зазначивши на конверті крім адреси, ще й телефон позивача, проте не зробив цього. Відсутність номера телефону на конверті призвела до неможливості повідомити працівниками АТ «Укрпошти» позивача про наявність поштового відправлення. Доказів того, що позивачу працівником пошти в його поштовій скриньці було залишено повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» відповідач не надав.
Всі сумніви, щодо вини особи тлумачиться судом на її користь.
З наявних матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки рекомендоване поштове відправлення АТ «Укрпошта» № 275 13.11.2024 року повернуто відправнику з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою, що не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Позивач у встановлений законом строк оновив свої контактні дані через додаток «Резерв+», надавши актуальну адресу проживання та контактний телефон. Також, позивач у 2025 році пройшов ВЛК, ці обставини свідчать, що ОСОБА_1 не ухиляється від свого конституційного обов`язку.
Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП не з`ясував всі обставини, передбачені ст.280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно виніс Постанову №23 від 14.01.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому суд відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частини 2 стаття 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи: ордер на надання правничої допомоги від 20.01.2025, акт виконаних робіт №1-25 від 20.01.2025, квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 20.01.2025 ( а.с. 21-24).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд зазначає, що консультація, збір та правовий аналіз документів, формування правової позиції підготовка та подача позову до суду, а також пошук та аналіз актуальної судової практики фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать до стягнення.
Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 також зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.
У свою чергу, неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.
Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. письмові докази, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених до відшкодування коштів із розглядом даної справи.
Під час визначення суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд повинен дослідити відповідність наданих видів допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/7375/18.
З врахуванням всіх викладених обставин, суд вважає необґрунтованими витрати представника позивача на правову допомогу в розмірі 6000 грн., а тому розмір витрат на професійну правову допомогу представника позивача у цьому випадку має бути зменшений до 4000,00 грн.
Разом з тим, з відповідача на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань - ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. 2, 77, 79, 139, 159, 241-246, 250, 255, 268, 286, 293, 295 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 полковника ОСОБА_2 від 14.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.
Провадження у справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_9 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,00 грн та 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2025 року

Суддя Т.М. Вдовиченко