Справа № 149/583/25
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/583/25
Провадження №2-а/149/40/25
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скаксування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 про скаксування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 серпня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 142/2 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу. Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 просить визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 25.02.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

04.03.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення є обгрунтованим і законним. Також представник відповідача посилається на те, що громадянин ОСОБА_1 , військовозобов`язаний, був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 повісткою на 06.06.2023 року для визначення ступеня придатності до військової служби та уточнення облікових даних. Громадянин ОСОБА_1 під час вручения повістки, 06.06.2023 року, відмовився від її отримання особисто. Про що, старшим офіцером відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу капітаном ОСОБА_3 було складено Акт про відмову в отримання повістки від 06.06.2023 року. Під час вручения гр. ОСОБА_1 також було доведено в усній формі зміст повістки, час і дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та доведено відповідальність за неявку. Проте гр. ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

Військовозобов`язаний Позивач не дотримався вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині не з`явлення за викликом до ТЦК та СП у визначений у повістці строк без поважних причин для визначення призначення на особливий період і тим самим в порушення вимог абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України» не виконав свій військовий обов`язок, визначений ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим скоїв правопорушення в особливий період, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Керуючись ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 56, п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі Порядок), було направлено до Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області звернення про розшук громадянина ОСОБА_1 з метою доставки та притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, Позивач був повністю обізнаним про необхідність виконати свій закріплений законодавством обов`язок, а саме прибути за викликом уповноваженої на те посадової особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час складання протоколу від 03.08.2023 року Позивачу було роз`снено його права та обов`язки, а також усно повідомлено про час та місце розгляду справи. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 142/1 від 03.08.2023 року Позивач від надання пояснень відмовився, про що у протоколі від 03.08.2023 року № 142/1 за вхідним № 4978 зроблено відповідний запис. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 142/2 від 03.08.2023 року Позивач від надання пояснення відмовився, від підписів відмовився, про що уповноваженою особою в протоколі було зроблено відмітку про відмову. На розгляд справи Позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує. Надав до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначивши, що за кодом ЄДРПОУ юридичної особи: НОМЕР_1 не знайдено записів. Перевіривши інформацію позивача, судом встановалено, що під зазначеним кодом рахувався ІНФОРМАЦІЯ_3 - не рахується.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 серпня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 142/2 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн. (а.с. 10-12).

Зі змісту вищенаведеної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 під час вручення повістки відмовився особисто від її отримання, про що старшим офіцером відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу капітаном ОСОБА_4 складено Акт про відмову від отримання повістки, при цьому гр. ОСОБА_1 було доведено в усній формі її зміст, час і дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідальність за неявку. Проте останній у визначений час не з`явився без поважних причин, про причини неявки не повідомляв, документів не надав, чим порушив: ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України»; ч. 1 «Правил військового обліку призовників та військовозобовязаних»; ч.ч. 3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу»; ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

06.06.2023 року відносно ОСОБА_1 , було складено акт про відмову про отримання повістки, а 03.08.2023 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 142/2 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, в якому містяться відмітка про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовляється від підпису, а також від дачі пояснень.

Вказані обставини у сукупності спростовуються посилання позивача, що йому не було відомо про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Відмова від отримання повістки в присутності старшого офіцера відділення військового обліку і бронювання солдатів сержантів запасу, однак оголошення її змісту, підстав виклику і відповідальності за порушення вимого законодавства підтверджена відповідачем документально наданими доказами. Доказів підробки вказаних документів, їх недійсності чи невідповідності їх змісту фактичним обставинам справи суду не надано. Суд також враховує, що нез`явлення позивача на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 стало підставою для ініціювання його подальшого розшуку через органи поліції.

Особиста відмова позивача від отримання повістки для явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для визначення ступеня придатності до військової служби, та уточнення облікових даних без достатніх об`єктивних підстав (повістка виписана на іншу особу; не підписана уповноваженою особою, не відповідає формі, визначеній законодавством тощо) за встановлених судом обставин не виключає його відповідальність за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу в особливий період.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На запитання суду чи були оновлені військово-облікові дані позивачем, ОСОБА_1 надав відповідь, що ні, бо вважає що ІНФОРМАЦІЯ_3 не є органом державної влади, а тому їхні повноваження є незаконними і вони не мають права розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Позиція та твердження позивача в судовому засіданні суперечать обставинам, які викладені ним в позовній заяві, щодо повноважень РТЦК.

Відповідно до статті 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП, а оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування суд не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 268, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити постанову № 142/2 від 08.08.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу - без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2025.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ