Справа № 943/956/24
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/956/24
Провадження № 2-а/943/6/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Межвінського С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Межвінського Святослава Дмитровича до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

Адвокат Межвінський С.Д. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА №1561566 від 01.03.2024 року, складеною інспектором відділення поліції №2 (м. Буськ) Дуткевичем A.A., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн у зв`язку з тим, що нібито 01.03.2024 року о 16:07:00 год по вулиці Заводській водій керуючи транспортним засобом не виконав вимоги знаку 2.2 проїзд без зупинки заборонено, чим порушив п. 8.4.6. ПДР України - Порушення вимог знаків пріоритету. Накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а дану постанову вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки винесена без належних доказів та з процесуальними порушеннями норм КУпАП щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Так, 01.03.2024 р., на автодорозі Київ-Чоп працівниками поліції був зупинений транспортний засіб, яким керував позивач. Як стверджували поліцейські, підставою для зупинки вказаного транспортного засобу являється отримане на службовий планшет орієнтування, що ніби то вказаний автомобіль рухається по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Буськ, порушуючи правила дорожнього руху. Після чого водієві було запропоновано надати для перевірки документи на право керування транспортним засобом та на сам транспортний засіб, відповідно. В ході перевірки, на позивача були складені адміністративні матеріали, в тому числі і оскаржувана постанова за порушення п.8.4.б. ПДР України, якого він не вчиняв. Більше того, як на причину зупинки поліцейські посилалися на порушення зовсім іншого пункту ПДР та ставили в вину водію, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Просить суд поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, провадження закрити, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Межвінського С.Д., який підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити повністю, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подав письмове клопотання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. На адресу суду надійшов лист за підписом начальника відділу поліції №2 Золочівського РВП №41498-2025 від 05.02.2025 року, де останні зазначив, що встановити фактичні обставини порушення правил дорожнього руху громадянином ОСОБА_3 не представилось можливим так, як згідно ст. 268 КУпАП він був належним чином повідомлений про свої права та обов`язки, на місці складення адміністративних матеріалів, а також йому було повідомлено про строки оскарження ним адміністративних матеріалів, які складались відносно нього (ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 130 КУпАП). На даний час відео даного правопорушення або будь-які інші докази відсутні, оскільки прийшов тривали час від дати скоєння адміністративного правопорушення. Однак з показів старшого інспектора СРПП ВнП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 по факту складання ним адміністративних матеріалів, встановлено, що дані адмінматеріали складались без будь-якого порушення КУпАП і за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка складалась цього ж числа, Буським районним судом прийнято рішення про визнання вини ОСОБА_5 та накладення на нього стягнення.

Враховуючи клопотання позивача, неявку відповідачів, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали даної справи, матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно постанови серії ЕНА № 1561566 від 01.03.2024 року, встановлено, що 01.03.2024 року о 16.07 год в м. Буську по вул. Заводській, 26, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Пежо, н/з НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4.б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, накладено штраф в розмірі 340,00 грн.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України). Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП). Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач аргументує, що інспектором поліції не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи. Так, 01.03.2024 року на автодорозі Київ-Чоп був зупинений працівниками поліції транспортний засіб під його керуванням. Підставою для було отримане на службовий планшет орієнтування, що даний автомобіль рухається по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Буськ, порушуючи правила дорожнього руху. Працівниками поліції було здійснено перевірку документів на право керування транспортним засобом та на сам транспортний засіб. Були складені адміністративні матеріали, в тому числі і оскаржувана постанова за порушення п.8.4.б. ПДР України. Крім того, на причину зупинки поліцейські посилалися на порушення зовсім іншого пункту ПДР та ставили в вину, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Однак жодних доказів (фактів) своєї винуватості позивач суду не подав.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав позивача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів (ч. 4, 5 ст. 77 КАС України).

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова серії ЕНА № 1561566 від 01.03.2024 року відповідає вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Наказу МВС №1395 від 07.11.2015.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Крім того, з оглянутої в судовому засіданні справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема запису на відеодиску з відеореєстратора з службового автомобіля працівників поліції, встановлено наступне. Зокрема, на такому зафіксовано вчинення позивачем ОСОБА_2 порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме виїзд автомобіля під керуванням позивача з другорядної дороги на головну, перед службовим автомобілем поліції, без зупинки.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Оцінюючи вказані докази, суд вважає їх належними, оскільки такі відображені в спірній постанові.

Разом із тим, в силу вимог частини першої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд бере до уваги відеозапис, який міститься в матеріалах адміністративної справи № 943/470/24, встановлені обставини, під час розгляду даної справи, які не піддягають сумніву під час розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у визначений законодавством спосіб, із використанням наданого повноваження, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Межвінського Святослава Дмитровича до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційні скарга на рішення, у відповідності до ч. 4 ст. 286 КУпАП, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2025 року.

Суддя Б. М. Журибіда