Справа № 280/688/25
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
05 березня 2025 року Справа № 280/688/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69006, м. Запоріжжя, просп. Металургів, 6; )

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
29.01.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецької Тетяни Едуардівни від 24.01.2025 ВП № 61010402 про накладення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , вид. Хортицьким РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій обл., 28.02.2012, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) штрафу в сумі 3400 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про необґрунтованість накладення на ОСОБА_1 штрафу за повторне невиконання рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 (дідусь) із ОСОБА_3 (онука), оскільки ОСОБА_3 відмовлялася від побачень із дідусем. Крім того, на момент прийняття спірної постанови ОСОБА_3 досягла віку 18 років та втратила статус «дитина». Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/688/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

10.02.2025 від представника позивача надійшла заява про компенсацію судових витрат (вх. № 6037).

Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Частиною другою статті 175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 у справі №337/4326/18, крім іншого, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 із онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено графік для зустрічей та участі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні онуки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : чотири рази на місяць, кожний перший та третій тиждень місяця з 18-00 години п`ятниці до 11-00 години неділі, 30 (тридцять) днів у цілому протягом літніх канікул, 7 (сім) днів під час зимових канікул, у період за домовленістю сторін, без присутності батька, ОСОБА_1 , за згодою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з 10-00 до 15-00 годин під час наступних свят: День народження ОСОБА_3 , День народження ОСОБА_2 , День народження ОСОБА_4 , - за місцем проживання ОСОБА_3 або ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за згодою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із можливістю відвідувати інші громадські місця.

30.07.2019 на виконання рішення у справі № 337/4326/18 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

23.01.2020 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вороніним Романом Борисовичем відкрито виконавче провадження № 61010402 з примусового виконання виконавчого листа № 337/4326/18, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 30.07.2019.

24.01.2025 головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецькою Тетяною Едуардівною винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 61010402. У постанові зазначено, що боржником рішення суду не виконано. Відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі. Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив: за повторне невиконання рішення суду накласти на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою із вимогою про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону № 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Цією ж статтею встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, на виконанні відповідача перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 337/4326/18, виданим 30.07.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 63 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону № 1404).

Статтею 64-1 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок забезпечити побачення стягувача з дитиною, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

Разом із тим, відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2019 у справі № 337/4326/18 ОСОБА_1 зобов`язано усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 із онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено графік для зустрічей та участі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні онуки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за згодою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, актами державного виконавця від 21.10.2020, 18.03.2021, 27.10.2021, 11.01.2022 підтверджується, що ОСОБА_3 не надавала згоди на побачення із дідусем ОСОБА_2 .

Суд також звертає увагу, що в силу ч. 1 ст. 34 Цивільного кодексу України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

При цьому, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 24.01.2025, досягла вісімнадцять років та, відповідно, повної цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом № 1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання (повторне невиконання) судового рішення без поважних причин.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_3 не надавала згоди на побачення із дідусем ОСОБА_2 та на час прийняття державним виконавцем постанови від 24.01.2025 досягла вісімнадцять років (повної цивільної дієздатності), суд вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу на позивача за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з приписів ст.ст. 1, 63, 75 Закону № 1404, відповідач не мав застосовувати до позивача штрафні санкції за невиконання судового рішення, однак безпідставно прийняв оскаржувану постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. Відтак, суд оцінює цю постанову як протиправну та доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Єфімовою Наталією Олександрівною до матеріалів справи додано: Договір про надання правничої допомоги від 18.01.2025 № 2/25; акт приймання-передачі адвокатських послуг від 31.01.2025 № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 18.01.2025 № 2/25; платіжну інструкцію від 14.02.2025 на суму 5 628,14 грн.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі № 280/1266/19, від 25.03.2021 у справі № 645/3044/17, від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, суд звертає увагу на п. 1.1, п. 1.2 Договору про надання правничої допомоги від 18.01.2025 № 2/25, а саме: Адвокат надає правову допомогу Клієнту щодо представництва його інтересів у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Хортицькому районному суді м. Запоріжжя в рамках виконавчого провадження № 61010402 з виконання виконавчого листа від 30.07.2019, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення суду від 21.05.2019 по справі № 337/4326/18. Адвокат готує та подає до суду заяву про визнання виконавчого листа від 30.07.2019 № 337/4326/18 таким, що не підлягає виконанню та інші процесуальні документи по справі № 337/4326/18.

Тобто, Договір про надання правничої допомоги від 18.01.2025 № 2/25 укладений із метою надання правової допомоги у межах справи № 337/4326/18 і з нього неможливо встановити, що послуги надавалися також в межах адміністративної справи № 280/688/25.

Звідси, Договір про надання правничої допомоги від 18.01.2025 № 2/25, а також акт приймання-передачі адвокатських послуг від 31.01.2025 № 1 та платіжна інструкція від 14.02.2025, оформлені із посиланням на даний договір, не можуть вважатися належними та достовірними доказами понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 280/688/25 у сумі 5 600,00 грн (як зазначає адвокат у заяві про компенсацію судових витрат), а отже вони є такими, що не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом із тим, в силу ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

При цьому, вказані витрати підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не є самостійною юридичної особою.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Берестецької Тетяни Едуардівни про накладення штрафу від 24.01.2025 № 61010402.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 21-А; ).

4. У стягненні на користь ОСОБА_1 з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 600,00 грн відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено та підписано 05.03.2025.

Суддя Ю.П. Бойченко