Справа № 480/6852/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в ухваленні додаткового судового рішення
04 березня 2025 року Справа № 480/6852/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про ухвалення додаткового рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_2 з 07.04.2021 по 31.12.2021 грошового забезпечення без застосування при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 07.04.2021 по 31.12.2021 з урахуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_2 з 01.01.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення без застосування при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату з 01.01.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення з урахуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_2 з 01.01.2023 по 19.05.2023 (включно) грошового забезпечення без застосування при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок та виплату з 01.01.2023 по 19.05.2023 (включно) грошового забезпечення, з урахуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У подальшому, від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що судом не вирішено питання розподілу судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5900,00 грн.

Оскільки рішення суду від 21.02.2025 року було ухвалено в письмовому провадженні, суд вважає за необхідне розглянути вищевказану заяву у письмовому провадженні.

Враховуючи, що розгляд заяви здійснюється у письмовому провадженні, то у відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи наступне.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України.

Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143 КАС України); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143 КАС України); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у пункті 53 постанови від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, у якій сформував такі загальні підходи до стягнення витрат у суді касаційної інстанції. Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України".

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції об`єднаної палати Верховний Суд указав, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Застосовуючи зазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що під час розгляду даної справи представник позивача із заявою/клопотанням щодо необхідності розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, із зазначенням причин, які унеможливлюють подання відповідних доказів до ухвалення рішення, та повідомленням про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення, до суду не звертався.

Вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу заявлена представником первісно в позовній заяві. Так, в мотивувальній частині позовної заяви представником позивача, в обґрунтування вимоги, заявленої в прохальній частині, щодо розміру витрат на правничу (правову) допомогу зазначено: «Відповідно до договору від 20 травня 2024 року № 2024-0187 про надання правничої (правової) допомоги сума витрат позивача за послуги надані адвокатським об`єднанням у суді першої інстанції становить 5900,00 грн». З урахуванням зазначеного, представник просила стягнути з Військової частини НОМЕР_1 витрати на правничу (правову) допомогу.

Разом з тим, суд зазначає, що представником позивача на виконання вимог частини третьої 3 статті 143 КАС України в заяві про ухвалення додаткового судового рішення не зазначено про існування поважних причин ненадання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат під час розгляду справи.

Також, суд зауважує, що за умовами Договору про надання послуг правничої (правової) допомоги від 20.04.2024 року № 2024-0187 (а.с.11), що укладений між Адвокатським об`єднанням "Ганна Іщенко та партнери" в особі керуючого партнера - Іщенко Ганни Михайлівни та Смєтюховим Сергієм Олександровичем, позивач здійснює авансування вартості правової допомоги в розмірі 5900,00 грн (підпункт 4.2.1).

Вказані обставини свідчать, що позивач здійснив оплату вартості правової допомоги в розмірі 5900,00 грн. ще до отримання такої допомоги.

Тобто на момент подання цього позову до суду та розгляду даної справи оплата послуг Адвокатського об`єднання «Ганна Іщенко та партнери» з надання правничої допомоги Смєтюхову С.О. вже була здійснена. Разом з тим, до ухвалення рішення від 21.02.2025, доказів оплати послуг адвоката суду не було надано.

Між тим, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження забезпечував можливість стороні позивача подати до суду відповідний детальний розрахунок судових витрат із відповідними доказами протягом всього часу судового провадження, а в іншому випадку протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення, надавши про це відповідне клопотання під час розгляду справи, однак цього зроблено не було.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на користь позивача, суд у рішенні від 21.02.2025 зазначив, що на підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав договір про надання послуг правничої (правової) допомоги від 20.04.2024 року № 2024-0187 (а.с.11), укладений між Адвокатським об`єднанням "Ганна Іщенко та партнери" в особі керуючого партнера - Іщенко Ганни Михайлівни та Смєтюховим Сергієм Олександровичем, предметом якого є надання за оплату послуг правничої (правової) допомоги, а саме: отримання перерахунку грошового забезпечення за прожитковим мінімумом 2020-2023 років.

Згідно з позовною заявою її подано в інтересах позивача та підписано адвокатом Єнокян Катериною Леонідівною. На підтвердження повноважень адвоката суду було надано ордер від 19 вересня 2024 року серії АІ № 1666102 (а.с. 6) на надання правничої допомоги Смєтюхову Сергію Олександровичу у Сумському окружному адміністративному суді, зі змісту якого слідує, що цей ордер виданий адвокатом Єнокян Катериною Леонідівною, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально. Отже, зі змісту ордеру вбачається, що правничу допомогу позивачу у цій справі надано адвокатом Єнокян Катериною Леонідівною, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально. При цьому, суду не надано жодних доказів, що адвокат Єнокян Катерина Леонідівна входить до Адвокатського об`єднання «Ганна Іщенко та партнери», а також, що цим Адвокатським об`єднанням доручено Єнокян Катерині Леонідівні надавати Смєтюхову Сергію Олександровичу правничу допомогу на виконання умов договору від 20.05.2023 року № 2024-0187.

Отже, суд дійшов висновку, що наданими в матеріали справи документами не підтверджено надання Адвокатським об`єднанням «Ганна Іщенко та партнери» послуг Смєтюхову Сергію Олександровичу. Договору про надання послуг правничої (правової) допомоги, укладеного позивачем безпосередньо з адвокатом Єнокян Катериною Леонідівною, суду не надано.

Відтак, при прийнятті рішення від 21.02.2025 судом вже було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Отже, з огляду на наведене, враховуючи, що судом в рішенні від 21.02.2025 питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правничу (правову) допомогу в сумі 5900,00 грн, вирішено по суті, та за наслідком наданих доказів адвокатом, суд відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, а також з огляду на те, що представник позивача не подав заяви, яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України давала суду правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття додаткового судового рішення.

Відтак, заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 248, 252, 256, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 480/6852/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Є.Д. Кравченко