Справа № 440/14324/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 440/14324/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 (суддя: Н.І. Слободянюк, м.Полтава) по справі № 440/14324/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10 жовтня 2024 року № 35 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 жовтня 2024 року і зарахувати до її спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, період роботи на посадах старшої піонервожатої середньої школи № 103 м. Донецька з 21 вересня 1981 року по 01 лютого 1988 року, старшої піонервожатої середньої школи № 117 м. Донецька з 01 лютого 1988 року по 08 грудня 1992 року, організатора позакласної та позашкільної робити з дітьми загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 м. Вугледар Донецької області з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року та здійснити призначення, нарахування і виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 1-5/.

В обґрунтування позовних вимог, стверджуючи про те, що на момент досягнення пенсійного віку вона була працівником закладу освіти та працювала на посаді педагогічного працівника, робота на якій давала право на пенсію за вислугу років, а також враховуючи, що її спеціальний стаж становить більше 42 років і пенсія призначена вперше, наполягала на наявності в неї права на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з чим, вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській від 10 жовтня 2024 року № 35 про відмову позивачу у призначенні вказаної виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 у справі № 440/14324/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ідентифікаційний код 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 по справі № 440/14324/24 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV), оскільки страховий стаж позивача для визначення права на призначення грошової допомоги становить менше 30 років, що унеможливлює виплату такої суми коштів.

При цьому, зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 09.12.1992 по 28.08.1994 на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми до стажу є неможливим, позаяк така посада не входить до Переліку закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Постанова № 909).

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та їй з 05 липня 2024 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням страхового стажу 42 роки 09 місяців 11 днів, до якого зараховано, зокрема періоди роботи як працівника освіти, соцзабезпечення з 29 серпня 1994 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 15 серпня 2004 року, з 16 серпня 2004 року по 31 березня 2024 року, з 01 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року /а.с. 26-34/.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року /а.с. 38-65/, в якій просила про допризначення пенсії (виплату грошової допомоги) у зв`язку з додатково наданим пакетом документів, зокрема, довідки, яка підтверджує, що освітні заклади, в яких вона працювала, перебувають у комунальній власності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року /а.с. 11, 35/, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 та наданих для перерахунку пенсії документи (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідка про стаж роботи № 01/18-233 та інші), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон).

Вказане рішення обґрунтоване тим, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону: особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі- Перелік). За наданими документами згідно трудової книжки та ОК-5 страховий стаж на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, склав 29 років 10 місяців 4 дні. Період роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми, відповідно до довідки №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року, не зараховується до пільгового стажу за вислугу років.

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено її право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №35 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 10 жовтня 2024 року, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання спірної допомоги, оскільки відповідно до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, у тому числі на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми віднесена до посад соціальних педагогів працівників освіти, тож і період роботи на такій посаді зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років, а, відтак, у пенсійного органу були відсутні підстави для неврахування періоду роботи ОСОБА_1 з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року.

Судом зазначено, що належним та допустимим способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми та повторно розглянути заяву позивача про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року.

Враховуючи, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування до спеціального страхового стажу позивача періоду її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми, суд зазначив, що вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення, нарахування і виплату їй одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є передчасною і задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ) передбачено призначення трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до цього переліку, до посад працівників освіти віднесені: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи та наступні посади в таких закладах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 23 грудня 1981 року /а.с. 12-15, 52-64/, позивач з 09 грудня 1992 року прийнята на посаду організатора позакласної роботи в Середню школу №3 м. Вугледару Донецької області, 29 серпня 1994 року переведена на посаду вчителя історії.

Вказані відомості підтверджуються доданою до заяви довідкою №01/18-233 від 08 жовтня 2024 року, виданою Міським відділом освіти Вугледарської міської ради /а.с. 17, 36-37/. Крім того, у вказаній довідці зазначено, що у період з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року позивач працювала на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 м. Вугледар Донецької області (навчальний заклад комунальної власності Вугледарсбкої міської ради Донецької області.

Статтею 28 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-ХІІ «Про освіту» передбачено, що система освіти складається з навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Як зазначалось вище, до Переліку № 909 віднесено, зокрема, соціальних педагогів (організаторів позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми).

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що період роботи позивача на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми підлягає зарахуванню до спеціального педагогічного стажу, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.

Враховуючи встановлені обставини у справі та досліджені під час апеляційного перегляду докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спірний період роботи позивача на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7 Перехідних положень Закону № 1058-ІV.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення №35 від 10 жовтня 2024 року прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період її роботи з 09 грудня 1992 року по 28 серпня 1994 року на посаді організатора позакласної та позашкільної роботи з дітьми та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 10 жовтня 2024 року.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 по справі № 440/14324/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко Т.С. Перцова