Справа № 380/1890/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 рокусправа № 380/1890/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ - 43968090) з вимогами:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» Головного управління ДПС у Львівській області № 1- 1306 від 05.05.2023, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період « 2022» в сумі 22 308, 00 грн.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Ухвалою від 29.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачу неправомірно визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2022 рік щодо об`єкта нерухомості нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1716 кв.м., оскільки позивач не використовує та не використовував зазначений об`єкт нежитлової нерухомості для одержання прибутку, не здавав його в оренду. Позивач не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем та не здійснює жодної підприємницької діяльності. Відтак, позивач стверджує, що для визначення суми податку на нерухоме майно нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1716 кв.м., у 2022 році підлягала застосуванню ставка податку 0,01% розміру мінімальної заробітної плати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що пунктом 266.5 ст.266 ПК України закріплено порядок встановлення ставок податку зокрема для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб ставки податку, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Так в порядку ст. 266 ПК України згідно Рішення Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області від 13 липня 2021 року №536 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Хирівській ТГ на 2022 рік» було застосовано ставку 0,2% , як видно з розрахунку. Із врахуванням вище наведеного, та керуючись положеннями ст. 266 ПК України Головним управлінням ДПС у Львівській області Бадуліну М.М. сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2022 від 05.05.2023 року №1-1306.

На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 є власником, зокрема, нежитлової будівлі загальною площею 1716,00 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

13 липня 2021 року Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області 4 сесія 8 демократичного скликання І пленарного засідання прийняла рішення № 563 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Хирівській ТГ на 2022 рік», яким керуючись статтею 266 Податкового кодексу України, пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 483, міська рада вирішила (пункт 1) затвердити «Положення про ставки, пільги та порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Хирівської міської ради» згідно з додатком № 1 (далі Положення).

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Положення «База оподаткування»:

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пункту 6 Положення «Ставка податку»:

Ставка податку встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування.

Житлова нерухомість для юридичних осіб 0,1%.

Житлова нерухомість для фізичних осіб 0,05%.

Нежитлова нерухомість для юридичних осіб, що не передбачає одержання прибутку 0,01%.

Нежитлова нерухомість для фізичних осіб, що не передбачає одержання прибутку 0,01%.

Нежитлова нерухомість для юридичних осіб, що передбачає одержання прибутку 0,25%.

Нежитлова нерухомість для фізичних осіб, що передбачає одержання прибутку 0,25%.

Відповідно до пункту 7 Положення «Податковий період»:

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

05.05.2023 року Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкове повідомлення-рішення № 1-1306, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 18010300» за податковий період 2022 року на загальну суму 22308,00 грн.
Позивач звернувся до Державної податкової служби України із скаргою на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 1-1306 від 05.05.2023 року, в якій просив скасувати його в повному обсязі.

Рішенням Державної податкової служби України від 25.12.2023 року № 37889/6199-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 1-1306 від 05.05.2023 року, залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням звернувся із даним позовом до суду.

Предметом оскарження у даній справі є податкове повідомлення рішення від 05.05.2023 за № 1-1306.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7.1 статті 7 ПК України 7.1. під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Пунктами 8.1, 8.3 статті 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі (пункт 10.3 статті 10 ПК України).

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Згідно з підпунктами 12.4.1, 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать:

встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті (пункт 12.5 статті 12 ПК України).

За змістом підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Правове регулювання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснюється статтею 266 ПК України.

Відповідно до цієї статті:

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1).

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5).

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку (підпункт «а» підпункту 266.7.1 пункту 266.7).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (абзаци перший, другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7).

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку про те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків, повноваження щодо встановлення ставок на який ПК України покладає на сільську, селищну, міську раду (залежно від місця розташування (зональності) об`єкта нерухомого майна), яка реалізує це повноваження шляхом прийняття відповідного рішення, котре після його офіційного оприлюднення набуває статусу нормативно-правового акта з питань оподаткування місцевими податками та зборами. Розміри таких ставок податку відповідно до пункту підпункту 266.5.1 пункту 266.5 ПК України не можуть перевищувати 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Як слідує з матеріалів справи пунктом 1 рішення від 13.07.2021 року № 563 «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в Хирівській ТГ на 2022 рік» Хирівська міська рада Самбірського району Львівської області затвердила Положення про ставки, пільги та порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Хирівської територіальної громади.

Відповідно до пункту 6 цього Положення ставка податку встановлюється у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Разом з тим пункт 6 Положення містить ставки податку, а саме: житлова нерухомість для юридичних осіб 0,1%; житлова нерухомість для фізичних осіб 0,05%; нежитлова нерухомість для юридичних осіб, що не передбачає одержання прибутку 0,01%; нежитлова нерухомість для фізичних осіб, що не передбачає одержання прибутку 0,01%; нежитлова нерухомість для юридичних осіб, що передбачає одержання прибутку 0,25%; нежитлова нерухомість для фізичних осіб, що передбачає одержання прибутку 0,25%.

З наданого відповідачем до матеріалів справи розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік по об`єктах, які належать ОСОБА_1 , слідує, що контролюючий орган, визначаючи позивачу податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості 18010300» за податковий період 2022 року на загальну суму 22308,00 грн щодо об`єкта нерухомого майна: нежитлова будівля загальною площею 1716,00 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , застосував ставку податку 0,2% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

Представник позивача в позовній заяві вказує, що позивач не використовував та не використовує нежитлове приміщення для одержання прибутку та не здійснює жодної підприємницької діяльності.

Рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі № 813/4474/17, від 26 жовтня 2020 року у справі № 380/569/20, від 27 травня 2021 року у справі № 380/10980/20, які набрали законної сили, встановлено, що позивач не використовує та не використовував нежитлову будівлю загальною площею 1716,00 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (яка є об`єктом оподаткування) для одержання прибутку.

Таким чином, ключовим питанням для вирішення вказаної справи щодо правомірності застосування ставки податку для об`єкта нежитлової нерухомості, що належить на праві власності позивачу є встановлення того, чи використовує ОСОБА_1 нежитлове приміщення загальною площею 1716 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для одержання прибутку.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно встановлених обставин справи, та не спростованим відповідачем, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 позивачем не використовується для одержання прибутку. Отже, контролюючий орган безпідставно та необґрунтовано застосував максимальні ставки податку при визначенні ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у 2022 році за ставкою податку що становить 0,2%.

Разом з тим суд відхиляє доводи позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить розрахунку податкового зобов`язання, позаяк такий довід спростовується долученим відповідачем разом з відзивом на позову заяву розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по об`єктах, які належать позивачу .

Твердження відповідача про те, що позивач не звертався до контролюючого органу із письмовою заявою для проведення звірки даних відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 267 ПК України суд оцінює критично, оскільки вказана норма визначає право, а не обов`язок платника податку такого звернення, відтак вказана обставина жодним чином не доводить правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За наведених доводів та обґрунтувань, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 1-1306 від 05.05.2023 слід визнати протиправним та скасувати.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь понесені витрати на правничу допомогу в цій справі у розмірі 2000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Судом встановлено, що між позивачем (далі-клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Абданк» (далі - виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 20/18 від 13.06.2028 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 даного Договору, виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно п. 1.2 договору, правовою допомогою в розумінні цього договору є надання правової інформації. консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта, складання документів правового характеру. а також представництво інтересів клієнта у судах, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, що здійснюється за попереднім замовлення клієнта.

Відповідно до п. 3.1 договору, на визначення вартості правової допомоги (гонорару) виконавця впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні вартості правової допомоги (гонорару), що надається або надаватиметься Виконавцем Клієнту.

Вартість правової допомоги (гонорар) виконавця погоджується сторонами та закріплюється (оформляється) додатковим договором (додатковими договорами) до цього договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до додаткового договору від 18.01.2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №20/18 від 13.06.2018, Виконавець надає правничу допомогу Клієнту у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 05.05.2023 № 1-1306 (п. 1 Додаткового договору). Правнича допомога, визначена п. 1 цього додаткового договору, включає складення підписання та подання в інтересах Клієнта позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення. представництво прав та інтересів Клієнта в суді першої інстанції, складення, підписання та подання до суду від імені та в інтересах Клієнта усіх без винятку процесуальних документів та/або подання доказів, необхідність у складенні та поданні яких виникатиме в процесі надання правової допомоги у випадку якщо Виконавець дійде висновку про необхідність складення та подання таких документів/доказів. Для виконання обов?язків за цим додатковим договором, Виконавець має право користуватися іншими, визначеними процесуальним законом правами учасника справи.

Вартість правничої допомоги, визначеної п. І цього додаткового договору, встановлюється і фіксованому розмірі та становить 2 000, 00 грн. Вартість правничої допомоги оплачується Клієнтом протягом двох місяців з дати набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. (п. 3 Додаткового договору).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому, представник відповідача у відзиві заперечив щодо співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За загальним правилом зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Разом із тим, частина дев`ята статті 139 КАС України визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з схожих предметів спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що значно спростило роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. Крім цього, судом взято до уваги той факт, що адвокатським об`єднанням надавалась правова допомога позивачу у аналогічних справах, що в свою чергу значно спростило підготовку та подання позовної заяви у вказаній справі.

Суд вважає, що заявлені представником позивача до відшкодування на загальну суму 2000,00 грн витрат на правничу допомогу не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з Головного управління ДПС у Львівській області становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатами та із обсягом наданих адвокатами послуг (виконаних робіт).

З огляду на викладене, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Львівській області становить 1000 грн.

Щодо решти витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ - 43968090) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 1- 1306 від 05.05.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна