Справа № 400/5212/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/5212/24

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 03.10.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення від 14.05.2024 року №11043436/38075250 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України із вимогами визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11043436/38075250 від 14.05.2024 року; зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» №6 від 15.04.2024 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 570) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 547) Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8, м. Київ, 043) задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Миколаївській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №11043436/38075250 від 14.05.2024 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкової накладної податкової накладної №6 від 15.04.2024 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) здійснити реєстрацію податкової накладної товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська область, Миколаївський район, 57116, ) за № 6 від 15.04.2024 року, датою її подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ 53, 04053 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська область, Миколаївський район, 57116, ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп.) гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 5 47) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 570) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн двадцять коп.) гривень.

27.09.2024 року представником позивача заявлено клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі №400/5212/24 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

01.10.2024 року від відповідача надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, у якій відповідач просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без задоволення, спираючись на невідповідність заявлених до відшкодування витрат критерію співмірності та реальності.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №400/5212/24 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ 53, 04053 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська область, Миколаївський район, 57116, ) судові витрати в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв,547) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» (вул. Олега Кошового, 1А, с. Михайлівка (Миколаївський), Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 570) судові витрати в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення від 03 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В позовній заяві представником позивача заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу, та зазначено про надання доказів протягом 5 днів з дня прийняття рішення згідно ч.7 ст.139 КАС України.

27.09.2024 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та надані докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 06.03.2023 року, додаткова угода до договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.06.2024 року, акт прийняття-передачі наданих послуг від 26.09.2024 року, ордер на надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 2 ст.134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з вимогами ч.5 ст.134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. письмові докази, а також врахувавши доводи заяви Головного управління ДПС у Миколаївській області про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі №400/5212/24, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг від 26.09.2024 року гонорар адвоката склав 5000 грн., що включає в себе: підготовку та подання до суду позовної заяви, підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Як вбачається з п.3 Додаткової угоди від 02.06.2024 року до Договору від 06.03.2023 року, сторони домовились, що гонорар адвоката складає 10 000 грн. та підлягає виплаті на протязі місяця після ухвалення рішення суду на користь клієнта.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд першої інстанції дійшов висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 5000 грн. є цілком розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг.

Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17.

Фактично доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, оскільки такий розмір судових витрат є обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області та скасування додаткового рішення від 03 жовтня 2025 року немає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, визначених вказаною нормою.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька