Справа № 466/11548/24
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/466/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар Попенко І.І.

позивач ОСОБА_1

представник позивача Винниченко М.П.

представник відповідача Сьома І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

18.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №608 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 15.11.2024р. і закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2024 командування ІНФОРМАЦІЯ_3 склало протокол №608 про адміністративне правопорушення відносно нього, ОСОБА_1 , про те, що 04.10.2024 йому була направлена повістка рекомендованим листом через Укрпошту з явкою на прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00год 15.10.2024, однак він повістку не отримав та не з`явився на вказану дату.

На підставі вказаного протоколу, постановою № 608 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, яка винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 15.11.2024 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 25 500 грн.

Зазначає, що він не отримував повістки через Укрпошту рекомендованим листом про явку в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00год 15.10.2024.

Також вказує на те, що командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 не було взято до уваги той факт , що він оновив дані 26.06.2024, що підтверджено витягом з Резерв +, а також те, що він 13.11.2017 року пройшов військово-лікарську комісію.

Особи, які подають заяву на відстрочку від мобілізації, не зобов`язані проходити військово-лікарську комісію (ВЛК) до прийняття рішення.

Командуванням ІНФОРМАЦІЯ_4 не було взято до уваги той факт, що позивач отримав відстрочку, термін дії якої до 07.02.2025 року.

Позивач не отримував повістки, поводив себе добросовісно, з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 неодноразово, подавав документи на отримання відстрочки та продовження відстрочки, позивач на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримав відстрочку терміном до 07.02.2025 року.

Звертає увагу на те, що на момент складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, він відстрочку отримав ще до вручення повістки, персональні дані оновив 26.06.2024 року, та надав на підтвердження військово-обліковий документ з Резерв +. Крім того повідомив, що має право на відстрочку на підставі ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідач здійснив розгляд справи не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та виніс Постанову необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, що є підставою для визнання постанови протиправною та її скасування із закриттям провадження у справі - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, просить ухвалити рішення, яким скасувати Постанову № 608 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 15.11.2024 р. та справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04.12.2024 року адміністративний позов прийнято до розгляду та в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. позов підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 Сьома І.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Винниченка М.П., представника відповідача Сьома І.Б., з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

15.11.2024 року головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 був складений протокол №608 про адміністративне порушення у відповідності до якого ОСОБА_1 прибув (доставлений працівниками поліції) 15.11.2024 близько 10.50год у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Водночас встановлено, що громадянину ОСОБА_1 04.10.2024 за адресою: АДРЕСА_3 була направлена повістка рекомендованим листом через Укрпошту, з явкою на прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00год 15.10.2024, з метою проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, проте не з`явився, причин, які б були поважними не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну, в особливий період, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.(а.с.6).

15.11.2024 року відносно ОСОБА_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №608, у якій вказано, що громадянин ОСОБА_1 , прибув (доставлений працівниками поліції) 15.11.2024 близько 10.50год у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Водночас встановлено, що громадянину ОСОБА_1 04.10.2024 за адресою: АДРЕСА_3 була направлена повістка рекомендованим листом через Укрпошту, явкою на прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00год. 15.10.2024, з метою проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, проте не з`явився, причин, які б були поважними, не повідомив, чим порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинивши в особливий період правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Свою вину не визнає та вина підтверджується іншими доказами (протоколом №608, повісткою, трекінгом Укрпошти, рапортом, довідкою про причину повернення). До нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 гривень.(а.с.5).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У відповідності до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Приписами ч.1 ст.210-1 КУпАП (в редакції на липень 2024 року) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а частиною 3 цієї статті встановлена адміністративна відповідальність за в чинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка про виклик його на 15.10.2024 о 11.00год. йому не вручалась, від її вручення він не відмовлявся, і взагалі, він вчасно уточнив свої дані 26.06.2024 та отримав відстрочку до 07.02.2025 року.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до РТЦК.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Абзац 4 п.47 Порядку визначає, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

З пояснень в судовому засіданні позивача встановлено, що його викликав до себе дільничний інспектор поліції та доставив його до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він дізнався, що йому була надіслана засобами поштового зв`язку повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11.00год 15.10.2024, яку він не отримував.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п.п. 41, 47 Порядку, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до РТЦК.

З досліджених судом доказів не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

На момент складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивач отримав відстрочку та оновив персональні дані ще 26.06.2024 року, що підтверджується військово-обліковим документом з Резерв +. (а.с.7)

Крім цього, згідно копії військово-облікового документу з Резерв + позивач проходив військово-лікарську комісію 13.11.2017 року. (а.с.7)

Відповідно до п.63 Постанови КМ України №560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Оскільки комісією 09.11.2024р. було прийнято рішення про продовження позивачеві відстрочки до 07.02.2025р. підстав для направлення його для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби не було.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, постанова суперечить приписам Конституції України і КУпАП, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

За встановлених у справі обставин, а також відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.11.2024, у діях позивача не встановлено складу правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,79,229,242,243,245,246,286 КАС України, ст.ст.247, 287,288, 289,293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №608 від 15.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 березня 2025 р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська