Справа № 160/21900/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/21900/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 ( суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/21900/24 за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправною бездіяльність Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо ненарахування та невиплати йому у квітні 2024 року (у місяці виплати доходу) у сумі 108 077,61 грн. компенсації втрати частини доходу (частини щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, частини грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016 роки, індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по частини грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки), який виплачений 29.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23, відповідно до методики наведеної в статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Просив зобов`язати Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у сумі 108 077,61 грн. компенсацію втрати частини доходу (частини щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, частини грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016 роки, індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 17.08.2019 року частини грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки), який виплачений 29.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23, відповідно до методики наведеної в статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Позивач зазначив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23 відповідач виплатив грошове забезпечення. Однак, не виплачено компенсацію втрати частини грошових доходів за період 2015 - 2019 рік, у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 року вимоги позову задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у квітні 2024 року (у місяці виплати доходу) компенсації втрати частини доходу (частини щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, частини грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016 роки, індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по частини грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки), який виплачений 29.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23, відповідно до методики наведеної в статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу (частини щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, частини грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки, частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016 роки, індексації-різниці за період з 01.03.2018 року по 17.08.2019 року частини грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки), який виплачений 29.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23, відповідно до методики наведеної в статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу в визначеній позивачем сумі відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на сьогоднішній день жоден підзаконний нормативний акт чи вказівка директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, якими керувався Військовий інститут під час нарахування та виплати доходу ОСОБА_1 який виплачений на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі № 160/10647/23 не скасовані та не визнані судом протиправними. Виходячи із чого не можуть бути визнані протиправними дії чи бездіяльність Військового інституту який діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено.

Відповідно до змісту витягом з наказу начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) від 20.08.2015 року №173, ОСОБА_1 з 19.08.2015 року був зарахований у списки студентів Київського національного університету імені Тараса Шевченка, призначений на посаду курсант та зарахований на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (по стройовій частині) від 17.08.2019 року №168 ОСОБА_1 присвоєно військове звання лейтенант та призначено на посаду заступника начальника фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_1 з 17.08.2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23 позовну заяву задоволено.

Визнано протиправними дії Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у неповному розмірі щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. - без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховується відповідна виплата, індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22.

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховується відповідна виплата, індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22.

Визнано протиправними дії Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у неповному розмірі грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017 роки - без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації грошового забезпечення, нарахованої та виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22 та щомісячної додаткової грошової винагороди у повному розмірі.

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017 роки, з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22 та щомісячної додаткової грошової винагороди у повному розмірі, нарахованої на виконання рішення суду у цій справі.

Визнано протиправною бездіяльність Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці у розмірі 4073,29 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 р. по 17.08.2019 р. у сумі 71479,66 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р.

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різниці у розмірі 4073,29 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 р. по 17.08.2019 р. у сумі 71479,66 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р., з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.

Визнано протиправними дії Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у неповному розмірі грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки - без урахування до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації-різниці у розмірі 4073,29 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р.

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого нараховуються відповідні виплати, індексації-різниці у розмірі 4073,29 грн. відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 р.

Визнано протиправною бездіяльність Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів (індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р., грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017 роки, що виплачені на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22) у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до методики, наведеної в статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Зобов`язано Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів (індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р., грошової допомоги для оздоровлення за 2016, 2017 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015, 2016, 2017 роки, що виплачені на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. у справі №160/4655/22) у зв`язку з порушенням строків виплати відповідно до методики, наведеної в статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року по справі №160/10647/23 набрало законної сили 12.12.2023 року.

На виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23 Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка, 29.04.2024 року виплатив позивачу грошового забезпечення та індексацію грошового забезпечення у розмірі 160 127,28 грн., що підтверджується банківською випискою.

Вважаючи неправомірною бездіяльність Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 2015 - 2019 роки на несвоєчасно виплачене грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення (саме на виконання Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №160/10647/23), позивач звернувся з позовом до суду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України "Про оплату праці" такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян (абзац другий частини другої статті 2 Закону №2050-III).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20, від 12.09.2024 № 240/18489/23 та інш.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум грошового забезпечення, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 в адміністративній справі №160/21900/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 лютого 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова