Справа № 607/2628/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2025-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2025 Справа №607/2628/24 Провадження №2-а/607/74/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області про скасування постанови від 25 січня 2024 року № 101/19-00-24-05 про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокатка Мельник О.С., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області через підсистему «Електронний суд» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області) про скасування постанови від 25 січня 2024 року № 101/19-00-24-05 про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 щодо достовірності, своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07 жовтня 2016 по 25 квітня 2017 року, про що складено Акт від 18 грудня 2023 року № 11098/19-00-24-05/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки). За результатами проведеної перевірки встановлено порушення платником податку фізичною особою ОСОБА_1 : п.п. 177.11 ст. 177 ПК України неподання декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік; пункт 1. ч. 2 ст. 6, пункти 2, пункти 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок чого донараховано 2 816,00 грн єдиного внеску; пункт 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не подано звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік по строку подання 09 лютого 2017 року та за 2017 рік по строку подання 25 травня 2017 року.

ОСОБА_1 отримано протокол про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року, складений за результатами проведеної перевірки, в якому повідомлено про час та місце розгляду адміністративної справи 25 січня 2024 року у приміщенні ГУ ДПС у Тернопільській області о 10.00 год.

Розгляд відбувався посадовою особою ГДІ відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб ОСОБА_2 . Позивач та його представник повідомили, що прибули на розгляд адміністративної справи, як про це зазначено у протоколі, не згідні з протоколом про адміністративне правопорушення та надали свої пояснення та аргументовані заперечення, на що посадова особа відповідача повідомила по телефону, що постанова винесена і що вона відправлена на поштову адресу ОСОБА_1 . Надалі позивачем 29 січня 2024 року отримано постанову від 25 січня 2024 року № 101/19-00-24-05, згідно з якою на нього накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

ОСОБА_1 не погоджується з постановою про накладення адміністративного стягнення, вважає її незаконною, такою, що порушує інтереси позивача, враховуючи відсутність складу адміністративного правопорушення у його діях, а отже, і відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу.

Щодо недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник (заступник керівника або уповноважена посадова особа) відповідного податкового органу.

Посадова особа відповідного податкового органу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, діє за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись нормами законодавства і правосвідомістю.

Відповідно до статті 278 КУпАП керівник (заступник керівника або уповноважена посадова особа) податкового органу при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовує: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складені Протокол та інші матеріали справи; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розглядуючи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Керівник (заступник керівника або уповноважена посадова особа) податкового органу зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається під підпис або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення особі, стосовно якої винесено постанову, про що робиться відповідна відмітка у справі».

Разом з тим, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено наведений вище порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення: оскаржувана постанова вже була винесена до початку розгляду справи; посадова особа, яка розглядала справу повідомила, що вона не може приймати самостійно рішення, тобто не є уповноваженою особою; постанова не була оголошена негайно, а про її прийняття надалі позивача повідомили телефоном; особа, яка підписала оскаржувану постанову - в.о. начальника ГУ ДПС у Тернопільській області Цвігун Руслан Ігорович взагалі не приймав участі у розгляді справи про адмінправопорушення.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення платником податку - фізичною особою ОСОБА_1 :

-п.п. 177.11 ст. 177 ПК України - неподання декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік;

-пункт 1. ч. 2 ст. 6, пункти 2, пункти 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внаслідок чого донараховано 2 816 грн єдиного внеску;

-пункт 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не подано звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік по строку подання 09 лютого 2017 року та за 2017 рік по строку подання 25 травня 2017 року.

На підставі Акта перевірки податковим органом сформовано вимогу № Ф- від 10 січня 2024 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом за спірний період в загальному розмірі 2 816,00 грн, яка станом на даний час оскаржується платником податків в Тернопільському окружному адміністративному суді (справа № 500/685/24).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 в період з 01 січня 2016 року по 17 квітня 2017 року він був працевлаштований та перебував у трудових відносинах з ДП «Укравтогаз».

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-7), наданих Пенсійним фондом України стосовно позивача, за 2017 рік за ОСОБА_1 було сплачено єдиний внесок.

Позивач у період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак господарську діяльність не здійснював і доходи не отримував, та одночасно перебував у трудових відносинах з ДП «Укравтогаз», яким і сплачувався ЄСВ за позивача.

Отже, у податкового органу відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 недоїмки зі сплати ЄСВ за спірний період в сумі 2816,00 грн, тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, так як його дії (бездіяльність) не порушили встановленого порядку сплати ЄСВ, враховуючи виконання роботодавцем ОСОБА_1 обов`язку зі сплати ЄСВ за позивача.

Аргументи відповідача, які також були озвучені ГУ ДПС у Тернопільській області під час розгляду справи про адмінправопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення саме в частині несплати ЄСВ за спірний період, полягають в тому, що суб`єкт владних повноважень помилково вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, яка діяла у спірний період 2017 року та в якій була відсутня ч. 6 ст. 4, а саме: «Особи зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску».

На переконання позивача, податковий орган неправомірно вважає, що, проводячи податкову перевірку після сплину 6 років після того, як була припинена діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , можна застосовувати матеріальну норму права, яка за цей період зазнала змін та вже трактується на користь платника податків. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено 11 січня 2024 року, чітко вказано, що датою та часом скоєння правопорушення є 18 грудня 2023 року.

Станом на 18 грудня 2023 року до ч. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вже було додано п. 6, який виключає відповідальність позивача, так як ЄСВ за нього був сплачений його роботодавцем.

Зважаючи на те, що норма Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою була пом`якшена відповідальність фізичної особи-підприємця в частині відсутності його обов`язку сплачувати ЄСВ якщо це за неї робить її роботодавець (ч. 6 ст. 4 Закону), набрала чинності з 13 травня 2020 року, то саме ця норма повинна застосовуватись при проведенні податкової перевірки у 2023 році.

Також, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на те, що до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було внесено зміни та доповнено ст. 4 ч. 6, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, податковий орган повинен був врахувати такі зміни, адже застосовуючи редакцію цього Закону, яка діяла у 2017 році, податковий орган повинен був закрити справу про адміністративне правопорушення, враховуючи закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, які визначені ст. 38 КУпАП.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження здійснення позивачем підприємницької діяльності та отримання доходу, а також нарахуванням та сплатою роботодавцем за ОСОБА_1 , як за застраховану особу, єдиного внеску, у останнього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску, як фізичною особою-підприємцем, та відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, у ГУ ДПС у Тернопільській області не було правових підстав для нарахування позивачу єдиного внеску та відповідно прийняття оскаржуваної постанови.

Відтак, ОСОБА_1 просить суд: скасувати постанову від 25 січня 2024 року №101/19-00-24-05 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн, нарахованого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі абз.1 ст.165-1 КУпАП; стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн.

Ухвалою судді від 09 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №607/2628/24; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

16 лютого 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ДПС у Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Покликався на те, що з огляду на те, що перевірка проведена у відповідності з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20, пункту 75.1 ст. 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України № 2755-7І від 02.12.2010 із змінами та доповненнями та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2022 №3219-ІХ (далі - ПК України).

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) складено акт від 18 грудня 2023 року № 11098/19-00-24-05/ НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07 жовтня 2016 року по 25 квітня 2017 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, під час перевірки встановлені такі порушення:

- п.п. 177.11 ст. 177 ПК України № 2755-71 від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями, а саме неподання декларації про майновий стан та доходи до Тернопільської ДПІ ГУ ДПС у Тернопільській області за 2017 рік (ліквідаційна) - термін подання 25 травня 2017 року);

- пункт 1 частини 2 ст. 6, пункти 2 частини 1 ст. 7, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 92464-71 із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано 2 816 грн єдиного внеску, в тому числі за 2017 рік в сумі 2 816 грн;

- пункт 4 частини 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року, № 2464-71, п. 2 р. ІІІ та п. 11 р. ІІІ «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Мінфіну України від 14 квітня 2015 року № 435, а саме не подано звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік по строку подання 09 лютого 2017 року та за 2017 рік (ліквідаційний) по строку подання 25 травня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

А відтак, контролюючим органом, з врахуванням вимог виконання «Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення» із змінами та доповненнями, затвердженої Наказом Міністерства Фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 (далі Інструкція - № 566) 19 грудня 2023 року (на наступний робочій день після закінчення перевірки) направлено запрошення ФОП ОСОБА_1 на 11 січня 2024 року о 13:30 з`явитися в приміщення ГУ ДПС у Тернопільській області для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, який одержано позивачем 30 грудня 2023 року, але на вказану час та дату ОСОБА_1 не з`явився.

11 січня 2024 року було складено протокол № 52/19-00-24-05/ НОМЕР_1 про адміністративне правопорушення, і на наступний день направлено позивачу, де вказано, що 25 січня 2024 року буде проведено розгляд адміністративної справи (16 січня 2024 року отримано позивачем).

11 січня 2024 року було складено акт про неможливість підписання та вручення одного примірника протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 на складання протоколу про адміністративне правопорушення не з`явився.

25 січня 2024 року розглянуто адміністративну справу та винесено постанову № 101/19-00-2405 про накладення на ОСОБА_1 - позивача адміністративного стягнення за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями.

25 січня 2024 року складено акт про неможливість підписання та вручення одного примірника постанови про адміністративне правопорушення, оскільки ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, про те від ознайомлення та отримання другого примірника постанови про адміністративне правопорушення відмовився.

Всі дії контролюючого органу здійснювались у відповідності до ПК України; КУпАП; Інструкції № 566.

ФОП ОСОБА_3 перебував на загальній системі оподаткування, з 07 жовтня 2016 року зареєстрований платником ЄСВ, реєстраційний номер 8138, категорія страхувальника 244. І за період з 07 жовтня 2016 року по 25 квітня 2017 року є платником єдиного внеску і зобов`язаний подавати звітність за 2016 та 2017 роки та здійснювати нарахування ЄСВ на суму доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не могла бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у якому отримано дохід (прибуток). А у разі якщо не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, зобов`язаний самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2017 рік (абзац 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 змінено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у першому реченні абзацу другого слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний»).

Таким чином, враховуючи вказані зміни платник єдиного внеску зобов`язаний був визначити базу нарахування ЄСВ за 2017 рік не менше мінімальної величини. При цьому факт неотримання доходу не впливає на мінімальну величину ЄСВ, що підлягає нарахуванню та сплаті.

Однак на порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не здійснив цього, як наслідок позивачем порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. неподання. несвоєчасне подання. звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді накладення штрафу на фізичну особу - підприємця або особу. яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. що і було зроблено контролюючим органом, шляхом винесення постанови від 25 січня 2024 року №101/19-00-24-05.

Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_3 мав подати звіти за 2016 рік та 2017 рік та самостійно нарахувати єдиний соціальний внесок за період 2017 року - здійснення підприємницької діяльності.

На ФОП ОСОБА_3 не поширюється дія ч. 6 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями, якою передбачено: «особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду. за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску. встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (статтю 4 доповнено частиною шостою згідно із Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ, частина шоста статті 4 у редакції Закону України від 14 грудня 2021 року № 1946-ІХ)», оскільки ця норма набула чинності лише з 2021 року, відповідно до змін внесених Законами України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ, від 14 грудня 2021 року № 1946-ІХ).

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч. 16 ст. 25 закону № 2464-У/).

Враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП адміністративні правопорушення поділяють на триваючі правопорушення та правопорушення. що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. За загальним правилом адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення.

При цьому ст. 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП). За загальним правилом адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення.

Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення.

Також зазначаємо, що КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Водночас, враховуючи приписи ст. ст. 61 та 62 ПК України 02 грудня 2010 року № 2755 VI, із змінами та доповненнями, контролюючій орган реалізовує функцію здійснення податкового контролю за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів шляхом проведення перевірок платників податків.

Крім того триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у термін не пізніше, ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання акта перевірки).

Отже, контролюючим органом в межах своєї компетенції дотримано усіх вимог, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності у межах, встановлених чинним законодавством. Головне управління ДПС у Тернопільській області здійснило всі можливі заходи, щодо належного сповіщення позивача.

19 лютого 2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 - адвокатки Мельник О. С., на обґрунтування якої представник вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає обставини, які фактично відбувались зовсім у іншому порядку, ніж про це викладено у відзиві ГУ ДПС у Тернопільській області. Події щодо розгляду адміністративного правопорушення відбувались саме в такому порядку, як про це було зазначено у позовній заяві. У діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, так як відсутнє винне діяння, яке було б спрямоване на порушення встановленого порядку щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У протоколі про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року вказана дата вчинення правопорушення 18 грудня 2023 року, в чому, на думку податкового органу, полягає вчинене правопорушення - порушення Порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік.

Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_3 мав подати звіти за 2016 рік та 2017рік (про це ні у протоколі, ні у постанові взагалі не згадується), та самостійно нарахувати єдиний соціальний внесок за період 2017 року здійснення підприємницької діяльності. Слід зауважити, що на ФОП ОСОБА_3 не поширюється дія ч. 6 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 92464- VI із змінами та доповненнями, якою передбачено: «- особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (статтю 4 доповнено частиною шостою згідно із Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ, частина шоста статті 4 у редакції Закону України від 14 грудня 2021 року № 1946-ІХ)», оскільки ця норма набула чинності лише з 2021 року, відповідно до змін внесених Законами України від 13 травня 2020 року № 592-1Х, від 14 грудня 2021 року № 1946-Ж)».

Якщо ж застосовувати редакцію Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка діяла до 2021 року, то тоді датою вчинення правопорушення повинна бути дата, яка припадає на 20 травня 2017 року, за якою минув двомісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже відсутні підстави для притягнення особи до відповідальності у зв`язку зі спливом строку.

Разом з тим, у позивача відсутній обов`язок щодо нарахування єдиного соціального внеску, так як такий обов`язок виконаний його роботодавцем.

У спірний період 2017 року платником єдиного внеску за позивача був його роботодавець - Дочірнє підприємство «Укравтогаз», яке своєчасно та в повному обсязі нараховувало, обчислювало і сплачувало єдиний внесок за позивача.

Вказане підтверджується даними довідки Форми ОК-7 - за звітний 2017 рік у знаменнику - права частина позначка про сплату страхового внеску (так) від нарахованих сум доходу - у січні дохід становив 5 748,11 грн; у лютому - 5 597,77 грн; у березні - 5 765,18 грн; у квітні - 6 070,41 грн. Отже, враховуючи ставку ЄСВ 22% роботодавцем було сплачено за період січень-квітень 2017 року за позивача 5 099,92 грн, що майже у двічі перевищує мінімальний розмір, який нараховано відповідачем - 2 816,00 грн.

Таким чином, відсутнє порушення позивачем пункту 1. ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Також відсутнє порушення п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи викладене, адвокатка Мельник О. С. просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

11 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу, якою зупинено провадження у адміністративній справі № 607/2628/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області про скасування постанови від 25 січня 2024 року № 101/19-00-24-05 про накладення адміністративного стягнення, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 500/685/24, що розглядалася Тернопільським окружним адміністративним судом, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу-недоїмки та рішень про застосування штрафних санкцій.

02 грудня 2024 року судом зареєстровано клопотання, подане представником позивача адвокаткою Мельник О. С. через «Електронний суд» 29 листопада 2024 року, про поновлення провадження у справі № 607/26289/24 у зв`язку з тим, що підстава, яка слугувала зупиненню провадження у справі відпала. 29 листопада 2024 року Восьмим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ГУ ДПС у Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 500/685/24 без змін. Так як рішення у справі № 500/685/24 набрало законної сили, тому мають місце обставини для поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року провадження в адміністративній справі № 607/2628/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Тернопільській області про скасування постанови від 25 січня 2024 року № 101/19-00-24-05 про накладення адміністративного стягнення поновлено.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокатка Мельник О. С. в судове засідання не з`явилася, однак 03 січня 2025 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Представник ГУ ДПС у Тернопільській області 03 січня 2025 року також подав через «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Попередньо, будучи присутніми у судовому засіданні представники сторін підтримували свої доводи, які ними викладено у заявах по суті, що судом описано вище.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу 03 січня 2025 року не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07 жовтня 2016 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП та інших обов`язкових платежів: НОМЕР_1 ), перебував на обліку з 07 жовтня 2016 року, номер запису: 0029435, та в подальшому за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що мало місце 25 квітня 2017 року, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 2029435, що вбачається із даних з ЄДР, актуальних на 31 січня 2024 року.

З трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , дата заповнення 23 жовтня 1990 року, слідує, що в з 01 червня 2010 року позивач, згідно наказу № 25-ос від 01 червня 2010 року, прийнятий на роботу за переведенням машиністом компресорних установок 5 розряду АГНКС Тернопіль 1 Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України». 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 переведено машиністом компресорних установок 5 розряду АГНКС Тернопіль 1 ДП «УКРАВТОГАЗ», наказ № 45 к від 08 лютого 2019 року.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-7), наданих Пенсійним фондом України стосовно позивача, за 2017 звітний рік за ОСОБА_1 було сплачено єдиний внесок за кодом 37099181, страхувальником є Дочірнє підприємство «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України».

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) складено акт від 18 грудня 2023 року № 11098/19-00-24-05/ НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07 жовтня 2016 року по 25 квітня 2017 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, під час перевірки встановлені такі порушення:

- п.п. 177.11 ст. 177 ПК України № 2755-71 від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями, а саме неподання декларації про майновий стан та доходи до Тернопільської ДПІ ГУ ДПС у Тернопільській області за 2017 рік (ліквідаційна) - термін подання 25 травня 2017 року);

- пункт 1 частини 2 ст. 6, пункти 2 частини 1 ст. 7, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 92464-71 із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано 2 816 грн єдиного внеску, в тому числі за 2017 рік в сумі 2 816 грн;

- пункт 4 частини 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року, № 2464-71, п. 2 р. ІІІ та п. 11 р. ІІІ «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Мінфіну України від 14 квітня 2015 року № 435, а саме не подано звіти про суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік по строку подання 09 лютого 2017 року та за 2017 рік (ліквідаційний) по строку подання 25 травня 2017 року.

10 січня 2024 року ГУ ДПС у Тернопільській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, якою від ОСОБА_1 вимагається сплатити заборгованість (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 2 816,00 грн.

11 січня 2024 року уповноваженою особою ГУ ДПС у Тернопільській області було складено протокол № 52/19-00-24-05/ про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яким 18 грудня 2023 року порушено пункт 1 ч. 2 ст. 6, пункти 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ із змінами та доповненнями.

11 січня 2024 року уповноваженою особою ГУ ДПС у Тернопільській області було складено акт про неможливість підписання та вручення одного примірника протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 на складання протоколу про адміністративне правопорушення не з`явився.

ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечується отримання протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2024 року, складеного за результатами проведеної перевірки, в якому повідомлено про час та місце розгляду адміністративної справи 25 січня 2024 року у приміщенні ГУ ДПС у Тернопільській області о 10.00 год.

Постановою № 101/19-00-2405 про накладення адміністративного стягнення від 25 січня 2024 року, яка складена уповноваженою особою ГУ ДПС у Тернопільській області, ФОП ОСОБА_1 за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510,00 грн.

25 січня 2024 року уповноваженою особою ГУ ДПС у Тернопільській області складено акт про неможливість підписання та вручення одного примірника постанови про адміністративне правопорушення, оскільки ФОП ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, проте від ознайомлення та отримання другого примірника постанови про адміністративне правопорушення відмовився.

Спірну постанову позивач отримав 29 січня 2024 року поштовим відправленням № 460 від 25 січня 2024 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі - закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 14 ПК України містить наступні визначення, зокрема: працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону (підпункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України), самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності; незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08 липня 2010 року (далі - Закон №2464-VІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464-VІ передбачає, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2); недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6); застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3); страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10).

Згідно з п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме: наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Крім того, відповідно до приписів ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша); обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга); платники єдиного внеску, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року (частина восьма).

Частина 5 ст. 8 Закону № 2464-VІ передбачає, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з абз. 1 п. 1 та абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, відповідно до якого внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема, у частину першу статті 7, а саме: - у пункті 2 перше речення абзацу другого пункту слова «має право самостійно» замінено словом зобов`язаний.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України № 2464-VI на податкові органи покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом першим частини четвертої цієї статті визначено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449(далі - Інструкція № 449).

Згідно з пп. 6, 8 п. 3 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Зі змісту п. 4 розділу VI Інструкції № 449 вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця, що не заперечується сторонами, однак не займався підприємницькою діяльністю та не отримував від неї доходу, оскільки доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять. ОСОБА_1 з 01 червня 2010 року прийнятий на роботу за переведенням машиністом компресорних установок 5 розряду АГНКС Тернопіль 1 Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», де і працював у спірний період.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо достовірності, своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2017 року по 25 квітня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07 жовтня 2016 року по 25 квітня 2017 року, про що складено Акт від 18 грудня 2023 року № 11098/19-00-24-05/ НОМЕР_1 .

На підставі цього акту Акта уповноваженим представником податкового органу було також складено протокол № 52/19-00-24-05/ НОМЕР_1 про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яким 18 грудня 2023 року порушено пункт 1 ч. 2 ст. 6, пункти 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ із змінами та доповненнями.

За наслідками розгляду протоколу винесено спірну постанову № 101/19-00-2405 про накладення адміністративного стягнення від 25 січня 2024 року, якою ФОП ОСОБА_1 за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510,00 грн.

Разом з тим, згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) у 2016 - 2017 роках ДП «Укравтогаз», як страхувальник, на суму нарахованої позивачу як застрахованій особі заробітної плати нараховував та сплачував ЄСВ та вказаний період включено до страхового стажу позивача, тобто у вищевказаний період ОСОБА_1 жодної господарської діяльності як підприємець не здійснював, оскільки перебував у трудових відносинах.

Крім того, ДП «Укравтогаз», як роботодавець, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачували за нього як страхувальник ЄСВ, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, із сум доходу сплачено ЄСВ, у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

За змістом абз. 2 п. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є також роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. При цьому зазначені роботодавці під час кожної виплати заробітної плати, на її суму нараховують єдиний внесок. Обов`язок таких роботодавців одночасно з видачею заробітної плати сплатити нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана постанова, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску ОСОБА_1 ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Враховуючи ту обставину, що єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірний період за позивача, як найманого працівника сплатив його роботодавець, як страхувальник, суд виснує, що уповноваженою особою податкового органу при винесенні спірної постанови помилково було зроблено висновок про те, що позивачем порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями, та прийнято неправомірне рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510,00 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року, справа № 500/685/24, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10 січня 2024 року №5. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10 січня 2024 року №. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу-недоїмки від 10 січня 2024 року №Ф-. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за спірний період за позивача як найманого працівника сплатив його роботодавець, як страхувальник, а відтак протиправним є повторне нарахування контролюючим органом недоїмки по ЄСВ за цей самий період ОСОБА_1 як самозайнятій особі.

В силу ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, надавши оцінку спірним правовідносинам, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані докази в сукупності із нормами матеріального права, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 101/19-00-24-05 від 25 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, та закриття провадженні у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача ГУ ДПС у Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 101/19-00-24-05 від 25 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській областіна користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Білецька, буд. 1, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддя О. Герчаківська