Справа № 300/4312/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа №300/4312/24

адміністративне провадження № К/990/6378/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів Шарапи В.М., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №300/4312/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

У 2024 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 17.04.2024 №92;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального та пільгового страхового стажу позивача періоди проходження військової служби (період роботи) з 01.01.2017 по даний час;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати періоди участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції за період з 17.09.2014 по 04.11.2014, з 25.02.2015 по 26.02.2015, з 05.04.2015 по 23.05.2015, з 18.10.2015 по 02.12.2015, з 17.04.2016 по 02.06.2016, з 17.10.2016 по 02.12.2016, з 31.08.2023 по 01.12.2023, з 14.01.2024 по 31.01.2024 з розрахунку один місяць за три місяці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статі 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як учаснику бойових дій з 09.04.2024, із виплатою заборгованості, що виникне внаслідок призначення такої пенсії та врахувавши заробітну плату (дохід) згідно довідок управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 07.03.2024 №32, від 07.03.2024 №33, від 07.03.2024 №34, від 07.03.2024 №35, від 07.03.2024 №36, від 07.03.2024 №37, від 07.03.2024 №38, від 07.03.2024 №39, від 07.03.2024 №40, від 07.03.2024 №41, від 07.03.2024 №42.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 17.04.2024 №92;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального та пільгового страхового стажу позивача періоди проходження військової служби (період роботи) з 01.01.2017 по 28.02.2024 та зарахувати періоди участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 17.09.2014 по 04.11.2014, з 25.02.2015 по 26.02.2015, з 05.04.2015 по 23.05.2015, з 18.10.2015 по 02.12.2015, з 17.04.2016 по 02.06.2016, з 17.10.2016 по 02.12.2016, з 31.08.2023 по 01.12.2023, з 14.01.2024 по 31.01.2024 з розрахунку один місяць за три місяці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як учаснику бойових дій з 09.04.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №300/4312/24, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 у справі №300/4312/24/24 скасовано в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати періоди участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 17.09.2014 по 04.11.2014, з 25.02.2015 по 26.02.2015, з 05.04.2015 по 23.05.2015, з 18.10.2015 по 02.12.2015, з 17.04.2016 по 02.06.2016, з 17.10.2016 по 02.12.2016, з 31.08.2023 по 01.12.2023, з 14.01.2024 по 31.01.2024 з розрахунку один місяць за три місяці та у задоволенні таких позовних вимог відмовлено.

17.02.2025 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій скаржник просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №300/4312/24, ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки.

Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Суд, зазначає, що переглядаючи справу У касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2025 у справі №300/4312/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

С.М. Чиркін