Справа № 320/7412/25
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

320/7412/25

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 березня 2025 року м. Київ № 320/7412/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Дудін С.О., розглянувши позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Інтер Агролайн" до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Інтер Агролайн" з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6007/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 32347474,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 16173737,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6008/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) і зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на загальну суму 7637273,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5591/13-01-07-07 від 25.08.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 15683574,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 3920893,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5592/13-01-07-07 від 25.08.2022, відповідно до змісту якого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2021 року та відсутність права на нарахування такої суми від'ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 1801735,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5593/13-01-07-07 від 25.08.2022 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) і зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ на загальну суму 2922157,00 грн.;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 15683574,00 грн. з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5591/13-01-07-07 від 25.08.2022;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1801735,00 грн. з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5592/13-01-07-07 від 25.08.2022;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2021 року у сумі 32347474,00 грн. як узгоджену суму до відшкодування з бюджету, з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6007/13-01-07-07 від 06.09.2022.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

Частиною першою ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов’язані між собою.

Згідно із частиною першою ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об’єднано декілька вимог, пов’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлення позивачем пов'язаних між собою вимог в одному позові направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов'язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє унифікованості національної судової практики.

При цьому, обов’язковою умовою такого об’єднання є спільність підстав виникнення спірних правовідносин або спільність поданих доказів.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов'язаність між собою через їх виникнення на підставі різних обставин та на підставі різних доказів.

Так, як було вказано вище, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6007/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 32347474,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 16173737,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6008/13-01-07-07 від 06.09.2022, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) і зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на загальну суму 7637273,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5591/13-01-07-07 від 25.08.2022, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 15683574,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 3920893,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5592/13-01-07-07 від 25.08.2022, відповідно до змісту якого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2021 року та відсутність права на нарахування такої суми від'ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 1801735,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5593/13-01-07-07 від 25.08.2022 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) і зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ на загальну суму 2922157,00 грн.;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 15683574,00 грн. з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5591/13-01-07-07 від 25.08.2022;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 1801735,00 грн. з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5592/13-01-07-07 від 25.08.2022;

- зобов'язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2021 року у сумі 32347474,00 грн. як узгоджену суму до відшкодування з бюджету, з дня визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6007/13-01-07-07 від 06.09.2022.

Суд зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 06.09.2022 №6007/13-01-07-07 та №6008/13-01-07-07 були прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі акта від 17.01.2022 №510/05-99-07-18-14/40803038, складеного за результатами документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Інтер Агролайн" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2021 року від'ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Податкові повідомлення-рішення від 25.08.2022 №5591/13-01-07-07, №5592/13-01-07-07 та №5593/13-01-07-07 були прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі акта від 26.07.2022 №5136/13-01-07-07/40803038, складеного за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Інтер Агролайн" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року від'ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Отже, з матеріалів позовної заяви вбачається, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі висновків контролюючого органу про відповідні порушення, які викладені у двох окремих актах перевірки.

Із зазначених актів перевірки вбачається, що предмет перевірок є різним та не пов'язаний між собою.

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Відповідно, різним є і правове регулювання спірних правовідносин.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов'язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об'єднання непов'язаних між собою вимог значно ускладнить розгляд справи.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов’язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об’єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об’єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У даному випадку підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні, оскільки ані підстави виникнення, ані подані докази не є спільними (не є пов'язаними) щодо одночасно заявлених позивачем вимог.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об’єднання позовних вимог, встановлені КАС України, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об'єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об'єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05.03.2019 у справі №917/1377/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80470812), від 27.02.2019 у справі №922/2225/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 80308662), від 14.08.2018 у справі №910/3569/188 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 75896052).

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

2. Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Дудін С.О.