Справа № 140/12690/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про продовження розгляду справи

05 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/12690/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Смокович В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2020 по 21.09.2023 позивачу; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2020 по 21.09.2023 в сумі 42408,07 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 19).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати поважні причини пропуску цього строку, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження (арк. спр. 22-24).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Волинського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 про залишення позовної заяви без руху на п`ять днів (арк. спр. 35-36).

На адресу суду 19.02.2025 надійшла заява позивача поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що згідно наказу командувача Повітряного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2022 № 44 ОСОБА_1 було призначено і переведено для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_3 .

У зв`язку із воєнним станом і проведенням мобілізаційних заходів, наказом командувача Повітряного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військової частини НОМЕР_2 від 05.09.2022 № 60 позивача було переведено у військову частину НОМЕР_4 , яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_5 , де на даний час він проходить службу.

Перебуваючи у відпустці лише з 21.10.2024 по 06.11.2024, була можливість подачі даного позову, тому просить поновити строк звернення до суду із даним позовом (арк. спр. 44-47).

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відтак, оскільки недоліки позовної заяви у строк, установлений ухвалою суду від 10.10.2024 про залишення позовної заяви без руху, позивачем були усунуті, тому розгляд справи необхідно продовжити.

Заяву про поновлення строку звернення до суду необхідно задовольнити, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із цим, частиною другою статті 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" , затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року №64/2022, яким в Україні введено воєнний, та який неодноразово продовжувався.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Отже, встановлений судом строк може бути поновлений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Отож, суд приймає до уваги посилання позивача, що відповідно до витягу із наказу командувача Повітряного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.07.2022 №44 (по особовому складу) майора ОСОБА_1 , заступника начальника комендатури начальника логістики НОМЕР_6 авіаційної комендатури призначено заступником командира дивізіону з тилу начальником тилу НОМЕР_7 окремого зенітного ракетного дивізіону НОМЕР_8 зенітного ракетного полку (арк. спр. 48).

В подальшому, наказом командувача Повітряного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 05.09.2022 №60 (по особовому складу) майора ОСОБА_1 , заступника командира дивізіону з тилу начальником тилу 1003 окремого зенітного ракетного дивізіону НОМЕР_8 зенітного ракетного полку призначено заступником командира дивізіону з тилу начальником тилу НОМЕР_9 окремого зенітного ракетного дивізіону цього самого полку (арк. спр. 49).

Наказом командира в/ч НОМЕР_10 від 14.11.2022 №310 (по особовому складу), позивача з 14.11.2022 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та наказом командира Військової частини НОМЕР_5 від 21.11.2022 №54 (по стройовій частині) з 21.11.2022 допущено до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою командира Військової частини НОМЕР_4 Військової частини НОМЕР_5 (арк. спр. 50-51).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 08.01.2025 №172, майор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_11 з 15.11.2022 (арк. спр. 33).

Наведене свідчить про те, що позивач безперервно проходив військову службу та по даний активно бере участь у заходах із захисту суверенітету, територіальної цілісності України та недопущення просування загарбницьких сил російської федерації.

Вартий уваги і той факт, що позивач, вперше перебуваючи у відпустці, після переведення до Військової частини НОМЕР_11 , здійснював дії, щодо отримання документів для звернення до суду із даним позовом.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 6 зазначеної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року). Порядок застосування пункту 1 статті 6 до проваджень в судах апеляційної або касаційної інстанцій залежить від особливостей конкретного провадження, враховуючи при цьому повноту провадження у національній правовій системі та роль суду касаційної інстанції у цьому провадженні; умови прийнятності касаційної скарги можуть бути жорсткішими, ніж для апеляційної скарги (див., наприклад, рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії» (Bulfracht Ltd v. Croatia), заява № 53261/08, п. 35, від 21 червня 2011 року)». (рішення у справі «ТОВ «Фріда проти України» (набуло статусу остаточного 08.03.2017)).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

На думку суду, вказані, у клопотання позивача, обставини свідчать про поважні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, що з урахуванням необхідності забезпечення права позивача на доступ до суду, є підставою для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження розгляду даної справи.

Керуючись статтями 123, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.І. Смокович