Справа № 300/9489/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2025 р. справа № 300/9489/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також, - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області - відповідач) в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу роботу у колгоспі ім. «Івана Франка» у період з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 з 18.07.2022 до загального страхового стажу роботу у колгоспі ім. «Івана Франка» у період з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу з 08.07.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся із заявою до відповідача в якій просив повідомити про трудовий стаж який йому врахований. Відповідач листом від 04.07.2024 повідомив, що період роботи у колгоспі ім. «Івана Франка» з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987 не врахований до трудового стажу, оскільки надана позивачем довідка не містить відомостей щодо штату водіїв за 1983, 1986, 1987. ОСОБА_1 зазначає, що у періоди з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987 працював слюсарем, трактористом та шофером у колгоспі ім. «Івана Франка», що підтверджується його трудовою книжкою від 01.09.1978. Відтак, вважає що даний період його роботи повинен бути зарахований до загального страхового стажу, тому звернувся до суду із даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 23.12.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.27-28).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 08.01.2025. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.32-38). Зокрема зазначив, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю відповідно до книг обліку трудового стажу та книг обліку по заробітній платі. Відповідач вказав, що відповідно до довідки наданої позивачем від 07.07.2022 №К-256/01-15 книги «штати водіїв» за 1983, 1984,1987, на зберігання в Надвірнянський архівний відділ не надходили. Представник відповідача просила суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке.
Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.07.2022 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач вважає протиправними дії щодо розрахунку розміру його пенсії без урахування періоду роботи 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987 та просить зобов`язати відповідача врахувати зазначений період до загального страхового стажу, у зв`язку з чим звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.
При вирішенні вказаного спору суд виходив з такого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
А так як Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01 січня 2004 року, то періоди трудової діяльності, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії за період до 01січня 2004 року повинні враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року.
Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) міститься роз`яснення наведеного конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.
Таким чином, стосовно порядку зарахування певних періодів до стажу для призначення пенсії необхідно керуватися тим законодавством, під час дії якого, ці періоди існували.
Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно пунктом 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно довідки від 07.07.2022 №Л-256/01-15, виданої Архівним відділом Надвірнянської районної державної адміністрації, книги «штати водії» за 1983, 1986, 1987 роки на зберігання в Надвірнянський архівний відділ не надходили (а.с.16).
Суд зазначає, що надати інші уточнюючі довідки щодо трудового стажу у вказаному колгоспі у позивача немає можливості, оскільки колгосп ім. «Івана Франка» на даний час фактично не існує (ліквідований), а книги нарахування заробітної плати членам колгоспу здані в архів частково, тому Архівний відділ Надвірнянської РДА не може видати ОСОБА_1 довідку про його повний трудовий стаж, про що і йдеться у вищевказаній довідці.
Відповідно до пункту 6 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про трудові книжки колгоспників" №310 від 21.04.1975 року всі записи у трудовій книжці завіряються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої особи і печаткою.
З огляду на вищевикладені норми, суд вважає, що документи, які надав позивач відповідачу, дають підстави для зарахування спірного періоду до стажу роботи.
Покликання відповідача на те, що трудова книжка не підтверджує трудовий стаж ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованими і такими, що суперечать письмовим доказам, що знаходяться в матеріалах справи.
З копії трудової книжки позивача від 01.09.1978 судом встановлено, що 10.11.1982 ОСОБА_1 прийнятий на роботу шофером в колгосп «Ім. Івана Франка» на підставі рішення №21 від 18.11.1982 (запис №5), 14.10.1988 звільнений з роботи згідно поданої заяви по власному бажанні згідно рішення №19 від 10.10.1988. Всі записи у трудовій книжці завірені підписами голови колгоспу та печатками, тому підстав вважати такі записи спірними немає (а.с. 11-12). Відтак, суд робить висновок, що у спірний період 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987 ОСОБА_1 працював у колгоспі ім. «Івана Франка».
Записи в трудовій книжці позивача вчинені у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №5.
За наведених обставин суд виходить з того, що трудовою книжкою підтверджується стаж роботи позивача за трудовим договором у колгоспі ім. «Івана Франка», що є достатнім для врахування цього періоду при обчисленні розміру пенсії і не вимагає додаткового підтвердження позивачем свого стажу як члена колгоспу з вирішенням питання про вироблення встановленого мінімуму трудової участі у суспільному виробництві.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд вважає, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності винесення рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі ім. «Івана Франка» за період з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу роботу у колгоспі ім. «Івана Франка» у період з 01.01.1983 по 31.12.1984 та з 01.01.1987 по 31.12.1987.
Сторонам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.