Справа № 136/2420/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/2420/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

04 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Маковійчука Олексія Васильовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до заступника начальника СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій обл. капітана поліції Маковійчука О.В., (далі відповідач) та співвідповідач ГУ НПУ у Вінницькій обл., в якому просив скасувати постанову відповідача серії ББА №336980 від 19.12.2024, якою позивача було притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, за ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Липовецький районний суд Вінницької області рішенням від 13.01.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що порушення позивачем зазначених у постанові серії ББА №336980 від 19.12.2024 правил дорожнього руху підтверджено належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, якими підтверджено законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що він не порушував ПДР, а працівники поліції підійшли до нього після того як він, припаркувавши свій автомобіль, вже пішки йшов до аптеки і саме там йому поліцейськими було повідомлено про порушення ПДР, але доказів не пред`явлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та матеріалами відеозапису здійсненого на портативну бодікамеру поліцейського використання якої регламентує Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час вчинення правопорушення та винесенні постанови.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови серії ББА №336980 від 19.12.2024 позивача притягнено до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, за ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП за те, що 19.12.2024 об 11:50 год., по вул. Миру, смт Турбів, Вінницька обл., він керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив керування автомобілем, який обладнаний засобами пасивної безпеки, але був не пристебнутий ременем безпеки, а також перетнув лінію дорожньої розмітки і здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.п. 2.3.в ПДР та п. 8.5.2 ПДР.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 8.1. ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Із наведеного слідує, що водій являється учасником дорожнього руху та зобов`язаний виконувати вимоги дорожньої розмітки.

Згідно п. 2.3.в ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно п. 8.5. ПДР, дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до п. 1 розділу 34 «ДОРОЖНЯ РОЗМІТКА» ПДР, горизонтальна розмітка має таке значення:1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Отже, забороняється перетинати лінії дорожньої розмітки 1.1 окрім випадків нею позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям.

Згідно із положеннями ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб.

Як встановлено судом першої інстанції із доданого до відзиву відеозапису з відеореєстратора поліцейського автомобіля встановлено, факт перетину 19.12.2024 об 11:50 год., по вул. Миру, смт Турбів, Вінницька обл., лінії дорожньої розмітки автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був позивач.

Також, з нагрудної камери працівника поліції встановлено, що при виході з автомобіля позивач мав видимі ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: невиразну мову, почервоніння обличчя та порушення координації рухів. Так, після оголошення працівниками поліції причини зупинки його автомобіля позивача, останньому було оголошено про виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а позивач визнав, що вживав алкоголь.

Крім того, в ході розмови з працівниками поліції позивач визнав, що здійснив порушення ПДР, про які йому працівниками поліції було відразу повідомлено, при оголошенні причини зупинки, а вищевказані відеозаписи повністю спростовують його доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для оскарження постанови серії ББА №336980 від 19.12.2024.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що порушення позивачем зазначених у постанові серії ББА №336980 від 19.12.2024 правил дорожнього руху підтверджено належними та допустимими доказами та підтверджують законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.