Справа № 340/994/25
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року справа № 340/994/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду зі заявою до Управління про визнання протиправним і скасування рішення від 21 січня 2025 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Також просила суд зобов`язати Управління повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу два періоди праці.
Пояснила, що Управління безпідставно не зарахувало до страхового стажу два періоди праці, записи про які містить трудова книжка.
Управління заперечило щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.21-25).
Пояснило, що відмовило у призначені пенсії за віком, оскільки по досягненню 60 років страховий стаж не досяг 31 року.
До страхового стажу не зарахували два періоди праці, оскільки записи у трудовій книжці мають дефекти і відсутні відомості про сплату страхових внесків.
18 лютого 2025 суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.17-18).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановленні обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживає у м.Києві (а.с.6-7).
14 січня 2025 року позивач звернулася зі заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про призначення пенсії за віком (а.с.8).
Заяву передали на розгляд Управління.
21 січня 2025 року Управління ухвалило рішення, яким відмовило у призначенні пенсії (а.с.8).
Підстава страховий стаж не досяг 31 року (27 років 20 днів).
До страхового стажу не зарахували такі періоди праці:
- з 28 грудня 1995 року по 30 квітня 2001 року (у трудовій книжці не зазначено повну назву підприємства і відсутні відомості про сплату страхових внесків за період з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2001 року);
- з 01 січня по 19 травня 2003 року (відсутні відомості про сплату страхових внесків).
Роз`яснено, що право на пенсію за віком виникне з 18 грудня 2027 року (по досягненню 63 років).
Позов подано до суду 16 лютого 2025 року (а.с.1-3).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, ОСОБА_1 не зазначає, що Управління не зарахувало до страхового стажу інші періоди праці, окрім тих, які зазначені у рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком.
Таким чином з урахуванням задоволення позову очікує, що страховий стаж перевищить 31 рік.

Щодо правомірності незарахування до страхового стажу двох періодів праці.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 містить записи про працю на посаді художника-дизайнера у виданні «Щорічник «Експорт України» з 28 грудня 1995 року по 30 квітня 2001 року (а.с.10-12).
Записи містять відбиток мастичної печатки юридичної особи, підпис відповідальної особи і реквізити наказів про прийняття і звільнення з роботи.
Якщо Управління поставило під сумнів їх достовірність, то мало викликати позивача для відібрання пояснень стосовно повної назви працедавця або звернутися до архівної установи, а не поспішно приймати рішення про відмову у призначенні пенсії.
Таких дій відповідач не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність.
Обов`язок вчинити такі дії, обумовлений приписами частини 1 статті 6 КАС України.
Цією нормою права встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права визначає, що держава існує заради і завдяки людини, а не навпаки.
Водночас суд зазначає наступне.
Управління мало змогу дізнатися повну назву працедавця, оскільки він сплатив страхові внески до 01 липня 2000 року і подавав звітність.
Трудова книжка містить записи про працю у період з 04 листопада 2002 року по 19 травня 2003 року (а.с.10-12).
Записи містять відбиток мастичної печатки юридичної особи, підпис відповідальної особи і реквізити наказів про прийняття і звільнення з роботи.
Управління стверджує, що працедавці не сплатили страхові внески за період з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2001 року і 01 січня по 19 травня 2003 року, що не дозволяє зарахувати ці періоди праці до страхового стажу.
Приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права
Отже, висновки Верховного Суду у пенсійних справах обов`язкові для Управління.
Згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17) і відповідно до приписів статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим і таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
Ухвалюючи рішення, Управління проігнорувало правовий висновок Верховного Суду.
Суд погоджується з правовим висновком касаційного адміністративного суду і враховує його.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу два періоди праці.
Приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Отже, ОСОБА_1 набула право на пенсію за віком по досягненню 60 років, так як страховий стаж досягнув 31 року.
Захист порушеного права полягає у визнанні протиправним і скасуванні рішення про відмову у призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву про призначення пенсії, врахувавши правові висновки суду.
Постає запитання: кого суд може зобов`язати повторно розглянути заяву?
Приписами пункту 4.2 Порядку подання і оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок), який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Порядком не визначено, що після скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву мають повторно застосовувати приписи пункту 4.2 цього ж нормативно-правового акту.
Таке і неможливе, бо суд має визначити у рішенні кого зобов`язувати вчиняти дії.
Тому повторно розглянути заяву має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку.
Ним є Управління.
Отже, позов належить задовільнити.
Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (а.с.13).
Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21 січня 2025 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 14 січня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14 січня 2025 року, врахувавши правовий висновок суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ