Справа № 480/6010/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 480/6010/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 (суддя: М.М. Шаповал, м. Суми) по справі № 480/6010/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 37 від 28.02.2024 "Про результати службового розслідування" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "догана" (п.2 наказу);

- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу в частині невиплати позивачу додаткової винагороди на період дії воєнного стану за січень 2024 року та премії за січень та лютий 2024 року у повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу в частині направлення матеріалів службового розслідування щодо позивача до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ) для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України;

- зобов`язати відповідача нарахувати виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення в повному обсязі: премію за січень та лютий 2024 року у повному обсязі відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260, та додаткову винагороду за січень 2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168, в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог стверджував про незаконність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.02.2024 № 37 "Про результати службового розслідування", яким, зокрема, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, позбавлено додаткової винагороди на період дії воєнного стану та премії та передано матеріали службового розслідування до ДБР для приєднання до кримінального провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України за порушення військової дисципліни, вимог статей 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відкриту відмову 21 січня 2024 року виконати бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 № 1433/11/дск/. Наполягає на недоведеності факту відмови позивача від виконання вказаного бойового розпорядження, оскільки йому не було повідомлено у встановлений законом спосіб про сутність такого розпорядження, що підтверджується, зокрема, відсутністю особистого підпису ОСОБА_1 у відомості про ознайомлення з бойовим розпорядженням. Зауважує, що оскаржуваний наказ від 28.02.2024 № 37 не містить викладу всіх обставин, які в повній мірі доводили б факт вчинення позивачем проступку, доведеність його вини. Натомість його зміст зведено до зазначення складу комісії, яка проводила службове розслідування, відомостей про військовослужбовців та посилання на пункти 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ без розкриття їх змісту, що свідчить про невмотивованість та необґрунтованість такого наказу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 по справі № 480/6010/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 по справі № 480/6010/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що обставини, зазначені у акті службового розслідування, не відповідають дійсності, оскільки не містять доказів вчинення позивачем інкримінованого дисциплінарного проступку щодо відмови від виконання бойового розпорядження. Наполягає на тому, що він не був обізнаний зі змістом самого бойового розпорядження, не засвідчував це своїм підписом. Посилання суду першої інстанції на усне доведення до відома позивача наказу командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20.01.2024 не відповідає дійсності, не підтверджене жодними доказами. Так само не підтвердженим є посилання суду першої інстанції на нібито самовільне залишення позивачем місця служби на момент винесення спірного наказу.

Крім того, вказує, що у висновку службового розслідування не розкрито зміст, ступінь та форму його вини, не наведено опису об`єктивних та суб`єктивних ознак інкримінованого правопорушення, не визначено причинного зв`язку між діями позивача та подією, що трапилась, а також не зазначено про психічне ставлення позивача до інкримінованого діяння та його наслідків. Також зауважує, що його не було ознайомлено з висновком проведеного службового розслідування у передбачений законом спосіб.

Таким чином, враховуючи суперечливість доказів стосовно його дій, не підтвердження ознайомлення з бойовим розпорядженням, вказує, що відповідачем не доведено наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, вимог статей 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Відтак, наказ від № 37 від 28.02.2024 "Про результати службового розслідування" є протиправним та підлягає скасуванню в оскаржуваній частині.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи апелянта щодо неознайомлення його із наказом про призначення службового розслідування та, зокрема, підставами його проведення, вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки в письмових поясненнях ОСОБА_1 , останній шляхом проставлення власноручного підпису підтвердив факт ознайомлення його з підставою проведення службового розслідування, з правами та обов`язками, передбаченими Порядком № 608 та вказав на відсутність будь-яких клопотань та зауважень.

Також вказує, що з метою забезпечення ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваного наказу про притягнення його до відповідальності, на виконання вимог абз. 2 п. 2 Розділу VI Порядку № 608, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відповідачем, було вжито всіх необхідних заходів, а саме направлено на адресу підпорядкованих Р(М)ТЦК та СП лист від 05.03.2024 вих. № 1/112 з вимогою щодо подальшого виконання наказу «Про результати службового розслідування» від 28.02.2024 № 37, в тому числі у частині доведення його до осіб, яких він стосується.

З приводу доводів позивача про неознайомлення його з Актом службового розслідування, відповідач, посилаючись на приписи п. 3 Розділу VI Порядку № 608, зауважує, що обов`язок з ознайомлення позивача з актом службового розслідування чи надання його копії виникає у комісії лише у разі відповідного звернення військовослужбовця до осіб, котрі входили до складу комісії з проведення службового розслідування. Натомість ОСОБА_1 жодного разу не ініціював відповідного звернення.

З приводу посилання апелянта на відсутність доказів ознайомлення його під підпис з бойовим розпорядженням, відповідач, посилаючись на ст. 35, абзац 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби, стверджує, що жодним нормативно-правовим актом чи будь-яким керівним документом не визначено виключної форми постановки завдань підрозділам (елементам бойового порядку) шляхом видачі письмового бойового розпорядження з обов`язковим доведенням його під підпис підлеглому особовому складу. Натомість вказані норми передбачають можливість доведення наказів в усній формі. При цьому зауважує, що згідно рапорту ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його письмових пояснень, бойове розпорядження про відрядження до АДРЕСА_1 йому доводилося усно, копія документа демонструвалася. Викладене повністю спростовує твердження апелянта щодо необізнаності з поставленим завданням, його змістом та способом виконання.

З урахуванням викладеного, наполягає на достовірності події, з приводу якої було призначено розслідування (невиконання бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/11); наявність вини командира 3 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (головного сержанта командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ) старшого сержанта ОСОБА_1 у формі прямого умислу: причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є особиста недисциплінованість і недбале ставлення до обов`язків військової служби: підтверджений причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; неправомірні дії призвели до порушень ст. ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби, ст. ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, в частині невиконання наказів командира.

Позивач, у відповіді на відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 , заперечуючи проти доводів відповідача, наводить аргументи, що дублюють зміст апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.07.2023 № 249 (по стройовій частині) старшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 12.07.2023 № 36-РС на посаду головного сержанта командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначено з 15.07.2023 зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення, вважати таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 25.08.2023 № 299, старшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відрядження до Оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", з 25.08.2023 до окремого розпорядження, з подальшим вибуттям для виконання поставлених завдань у складі зведених підрозділів з метою виконання службових (бойових) завдань. Підстава: розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.06.2022 № 2/196, посвідчення про відрядження від 25.08.2023 № 358.

Згідно з Інструкцією про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 09.09.2021 № 273, на військовослужбовців, які перебувають у відрядженні, поширюється режим робочого часу тих військових частин, до яких вони відряджені.

Відповідно до розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_6 " від 27.06.2022 № 502/2/3/2/18**/окп та від 27.06.2022 № 502/2/1/4/***/дск, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.06.2022 № 160, зведена рота ІНФОРМАЦІЯ_3 передана в оперативне підпорядкування ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_5 ".

На виконання бойового розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_5 " від 21.10.2023 № 2**БР/ТГЧ, зведена рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 передана в оперативне підпорядкування командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (далі ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_4 ").

Розпорядженням командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 № 1433/11/***/ІІ визначено завдання командиру зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити марш з 21.01.2024 за визначеним маршрутом та з подальшим виконанням бойових завдань у складі ОУВ, ОТУ, ТГ, військових частин: з н.п. Клепали Сумської області до н.п. Покровськ Донецької області до 22.01.2024.

20.01.2024 заступником командира з морально-психологічного забезпечення зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_2 на ВОП "Кльопа" було усно доведено наказ командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 про здійснення маршу для виконання бойових завдань за визначеним маршрутом.

20.01.2024 особовим складом зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 відбулося завантаження техніки майна роти в шкільні автобуси, які були надані для маршу.

Під час здійснення маршу ІНФОРМАЦІЯ_7 з н.п. Клепали Сумської області частина особового складу, серед них: ОСОБА_1 покинули колону, відхилилися від спланованого маршруту, та особистим транспортом поїхали у невідомому напрямку.

24.01.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , у встановленому законом порядку, надійшло клопотання командира ТГР " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 23.01.2023 вих. № 1433/17*дск/ІІ про вжиття заходів пошуку/притягнення до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини (неприбуття за місцем призначення) військовослужбовців зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту якого вбачається, що 21.01.2024, у період з 15:00 год. по 19:00 год., при здійсненні маршу на виконання бойового розпорядження командира ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, під час руху в Сумській області частина особового складу зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 покинула колону, відхилилася від спланованого маршруту слідування та особистим транспортом поїхала у невідомому напрямку.

Згідно з рапортом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_3 від 24.01.2024 вх. № 1608, 21 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув і здав зброю, крім інших, старший сержант ОСОБА_1 , який був відряджений до зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даним фактом начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено доповідь від 24.01.2024 за вих. № 12/116 про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось, командиру Військової частини НОМЕР_1 , керівнику Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону України, начальнику ІНФОРМАЦІЯ_8 .

25.01.2024 Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, відкрито кримінальне провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме за фактом відмови виконання бойового розпорядження командира ТГР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ щодо переміщення в Донецьку область для подальшого проходження військової служби військовослужбовцями територіальних ЦК та СП, в тому числі ОСОБА_1 ..

24.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було затверджено акт службового розслідування, в якому зазначено, що старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні в складі зведеної стрілецької роти не виконав бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 №1433/11/***/ІІ, був відсутній на військовій службі за місцем дислокації зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 в період з 21.01.2023 по 26.02.2023.

Згідно рапорту ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його письмових пояснень, бойове розпорядження про відрядження до н.п. Покровськ йому доводилося усно.

За наслідками матеріалів службового розслідування видано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.02.2024 № 37 "Про результати службового розслідування":

- за порушення військової дисципліни, а саме невиконання бойового розпорядження командира ТГр " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, порушення вимог ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби старшому сержанту ОСОБА_1 , командиру 3 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (головному сержанту командиру відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ) оголосити дисциплінарне стягнення "ДОГАНА" (п. 2);

- відповідно до Розділів XVI та XXXIV наказу Міністерство оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншими особами" (зі змінами), не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану за січень 2024 року і премію у повному обсязі за січень та лютий 2024 року, в зв`язку з самовільним залишенням місця служби в січні 2024 року та подальшого неповернення до нього в лютому 2024 року до моменту повернення відповідного підрозділу в пункт постійної дислокації 26.02.2024 (до Сумської області) старшому сержанту ОСОБА_1 , командиру 3 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (головному сержанту командиру відділення охорони взводу охорони роти ІНФОРМАЦІЯ_4 (п. 3);

- помічнику начальника центру з правової роботи начальнику юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 копії матеріалів службового розслідування направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 (п. 5).

Не погодившись з прийнятим наказом, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені під час службового розслідування обставини у сукупності вказують на те, що позивач відмовився від виконання бойового розпорядження командира ТГР " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, що є порушенням вимог ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби та свідчить про правомірність спірного наказу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі по тексту - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 цього ж Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі по тексту - Порядок №608).

Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Як вбачається з пункту 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (зі змінами), Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), та на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призначення службового розслідування №50 від 24.01.2024, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення, а також встановлення ступеня вини за фактом невиконання військовослужбовцем зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 бойового розпорядження командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20.01.2024 № 1433/11***/ІІ щодо здійснення маршу за визначеним маршрутом для подальшого виконання бойових завдань у складі оперативного угруповання військ, зокрема, старшим сержантом ОСОБА_1 (а.с. 72-77), було проведено службове розслідування.

24.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було затверджено акт службового розслідування, в якому зазначено що старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні в складі зведеної стрілецької роти, не виконав бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 №1433/11/***/ІІ, був відсутній на військовій службі за місцем дислокації зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 в період з 21.01.2023 по 26.02.2023.

З приводу доводів апелянта про неознайомлення його з Актом службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 3 Розділу VI Порядку № 608, примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Тобто, з наведеного слідує, що обов`язок щодо ознайомлення військовослужбовця з актом службового розслідування чи надання його копії виникає лише в разі подання ним відповідного звернення.

Разом з цим, ані до суду першої, ані апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із відповідним проханням, як і не наведено обставин, які б перешкоджали йому вжити таких заходів.

Заперечуючи наведені у вказаному акті обставини, позивач стверджує про відсутність доказів письмового доведення до нього означеного бойового розпорядження та, відповідно, не підтвердження факту відмови від виконання бойового завдання.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила наступне.

Так, зі змісту вказаного акту службового розслідування колегією суддів встановлено, що з пояснень заступника командира з морально-психологічного забезпечення зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого лейтенанта ОСОБА_2 стало відомо, що 20.01.2024 було отримано бойове розпорядження від ГР " ІНФОРМАЦІЯ_4 " про здійснення маршу особового складу зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 з місця розташування до м. Покровськ Донецької області. Після прибуття до ВОП "Кльопа", розпочав підготовку до здійснення маршу. Оскільки особовий склад роти до 06 год. 00 хв. 21.01.2024 залишався на позиціях, то бойове розпорядження не доводилося.

Разом з цим, також вказано, що 20.01.2024, під час завантаження техніки майном роти, особовому складу, який перебував на ВОП " ІНФОРМАЦІЯ_9 ", в усній формі було доведено про необхідність здійснення маршу в АДРЕСА_1 . Після чого військовослужбовці почали висловлювати невдоволення та зауважили про неможливість виконання поставлених завдань у Донецькій області. За даним фактом було здійснено негайну доповідь командиру зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 капітану ОСОБА_4 , який у цей час займався передаванням позиції.

Отже, ознайомлення з бойовим розпорядженням командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " щодо здійснення зведеною стрілецькою ротою ІНФОРМАЦІЯ_3 (до складу якої входив ОСОБА_1 ) маршу з місця розташування до м. Покровськ Донецької області відбулося під час завантаження техніки майном роти.

Підтвердженням факту ознайомлення, зокрема, ОСОБА_1 з бойовим розпорядженням командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 є також зазначення у акті службового розслідування про те, що 20.01.2024, після обіду, заступник командира роти з МПЗ старшим лейтенант ОСОБА_5 у телефонному режимі повідомив, що особовий склад роти висловлює неготовність до виконання бойових завдань у Донецькій області через стан здоров`я (обмежена придатність за висновком ВЛК). Про даний факт у телефонному режимі було сповіщено ТГР «Конотоп», на що там повідомили, що 21.01.2024 до місця розташування підрозділу (п.п. Клепали) прибуде комплексна група для роботи з особовим складом.

Тобто, ознайомившись зі змістом бойового розпорядження, відповідно до якого особовий склад зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 (включаючи ОСОБА_1 ) мав здійснити марш до н.п. Покровськ Донецької області, позивач висловив свою неготовність до вчинення таких дій через стан здоров`я.

Вказані обставини щодо доведення до відома позивача змісту бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 №1433/11/***/ІІ зі здійснення маршу до н.п. Покровськ Донецької області узгоджуються зі змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час проведення службового розслідування (а.с. 96), де він зазначає про те, що 21.01.2024 о 14.00 год. йому дали копію документу, який, як йому пояснили, є бойовим розпорядженням у відрядження до н.п. Покровськ. Після чого він написав рапорт на імя ОСОБА_2 про те, що він не може виконувати бойові завдання через стан здоров`я (за рішенням ВЛК визнаний обмежено придатним).

Посилання позивача на те, що у відповідача був обов`язок під підпис ознайомити його з вказаним бойовим розпорядженням, колегія суддів відхиляє, оскільки, як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 у справі №560/10788/23, постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.

Слід зауважити, що відсутність в матеріалах службового розслідування доказів ознайомлення позивача з бойовим розпорядженням не доводить факт необізнаності ОСОБА_1 зі змістом такого бойового розпорядження.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що 21.01.2024, перебуваючи на місці тимчасової дислокації (Сумська обл.) у складі зведеної стрілецької роти, командиру 3 відділення 3 стрілецького взводу старшому сержанту ОСОБА_1 було доведено бойове розпорядження командира ТГР « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/11 щодо необхідності здійснення маршу у період з 15:00 год. по 19:00 год. 21.01.2024 з метою переміщення особового складу зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 за встановленим маршрутом.

При цьому, слід зауважити, що вказане розпорядження містило вимогу виключно щодо здійснення маршу до визначеного населеного пункту у встановлений термін, а не ведення бойових дій, як стверджує позивач.

Однак, як слідує зі змісту наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 37 від 28.02.2024 (а.с. 72-77), під час службового розслідування було встановлено, що на виконання бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 №1433/11/дск/ЛІ, особовий склад зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_1 21 січня 2024 року здійснив марш за визначеним маршрутом для подальшого виконання бойових завдань в Донецькій області. 22.01.2024 військовослужбовці прибули до міста Покровськ Донецької області та під час перевірки особового складу командиром зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_4 було виявлено відсутність 39 військовослужбовців, серед яких старший сержант ОСОБА_1 ..

Підтверджує наведені обставини щодо невиконання бойового розпорядження позивачем також зміст рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_3 , зареєстрований в групі документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 за вх. № 1608 від 24.01.2024 (а.с. 70), яким засвідчено, що 21.01.2024 старший сержант ОСОБА_1 , якого було відряджено до зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та здав зброю.

За порушення військової дисципліни, а саме за відкриту відмову 21 січня 2024 року виконати бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_4 " від 20.01.2024 №1433/11/дск/11 в умовах воєнного стану, порушення вимог статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, невиплачено додаткову винагороду на період дії воєнного стану за січень 2024 року та премії за січень та лютий 2024 року у повному обсязі та направлено матеріали службового розслідування щодо позивача до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві) для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України.

За змістом статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) особисто приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Колегією суддів береться до уваги той факт, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Поряд із цим, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості накладеного на нього дисциплінарного стягнення - догани, Верховний Суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного правопорушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Верховний Суд у постанові від 7 грудня 2018 року у справі №807/1325/16 вже формував правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного правопорушення.

Отже, з огляду на встановлені у цій справі обставини обраний начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 вид дисциплінарного стягнення, який не є найсуворішим, не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності складу дисциплінарного правопорушення позивача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також беручи до уваги дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з основної діяльності) № 37 від 28.02.2024 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується ОСОБА_1 , що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 по справі № 480/6010/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко