Справа № 200/452/25
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року Справа№200/452/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ); третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборона, 3, ) про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач просить суд: 1) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 грудня 2024 року №27 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) за Списком № 2 визнати правомірними та скасувати; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «стрічкового прибиральника» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська», з 01 листопада 1992 року по 19 вересня 1994 року на посаді «машиніста конвеєру» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська», з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська, з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року, з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року до страхового стажу; 5) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 грудня 2024 року № 27 їй було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю відповідного пільгового стажу за Списком № 2 та не досягненням пенсійного віку.

ОСОБА_1 вважає вказане вище рішення відповідача протиправним, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.

27 січня 2025 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , мотивуючи це наступним.

Відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону№ 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених посадах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік на кожні 2 роки такої роботи.

Вік заявниці на дату звернення становить 51 рік. Страховий стаж роботи склав 25 років 7 місяців 7 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 склав 4 роки 10 місяців 7 днів.

За результатами розгляду документів до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано: період роботи з 01.11.1992 року по 19.09.1994 року, згідно довідки від 09.05.2024 року № 11-14, оскільки відсутня інформація про те, що атестація робочого місця від 25.11.1994 року № 341 є первинною.

Що стосується спірних періодів роботи, вказаних у позові, представник відповідача зазначив, що причини неврахування інших періодів роботи (окрім періоду з 01.11.1992 року по 19.09.1994 року) у рішенні про відмову в призначенні пенсі № 27 від 26.12.2024 року, прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, не вказані.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Відповідно до принципу екстериторіальності вказана заява позивача була направлена на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.12.2024 року № 127 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням 55 років. У вказаному рішенні було зазначено, що позивач матиме право на пенсійну виплату 07 серпня 2037 року.

Отже, позивач вважає такі дії посадових осіб Пенсійного фонду незаконними, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст. 13 цього закону в редакції, чинній до 01.04.2015 року передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213-VІІІ), який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, пенсійний вік жінкам до 55 років.

Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; для жінок після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV, з іншого в частині пенсійного віка для жінок. Перший із цих законів визначав такий вік на рівні 55, тоді як другий - 50.

Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ, з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. Під час ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, умовою для призначенні пільгової пенсії позивачу є досягнення віку 50 років, наявність стажу роботи більшим ніж 20 років, а пільговий стаж роботи за умови зайнятості повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України є більшим ніж 10 років, що відповідає вимогам п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В той же час, як вбачається зі спірного рішення страховий стаж ОСОБА_1 складає: 25 років 7 місяців 7 днів, пільговий стаж становить 4 роки 10 місяців 7 днів.

У зазначеному рішенні вказано, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди її роботи з 01.11.1992 року по 19.09.1994 року, згідно довідки від 09.05.2024 року № 11-14, оскільки відсутня інформація про те, що атестація робочого місця від 25.11.1994 року № 341 є первинною.

Як вбачається з записів трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , з 01.11.1992 року по 19.02.1994 року працювала машиністом конвеєру в Збагачульвальній фабриці «Дзержинська» (записи №№ 6,7).

Приписами статті 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 року по справі № 569/16691/16-а, від 01.01.2022 року по справі № 620/1178/19 та інших.

Суд зазначає, що позивачем разом із копією трудової книжки надані: 1) Архівна довідка від 10 червня 2024 року № 13/06-04/158 яка видана Виконавчим комітетом Добропільської міської Ради, відповідно до якої ОСОБА_1 працювала з 09 квітня 2009 року по 05 травня 2014 року на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» та з 28 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс». Також в архівній довідці вказано, що відповідно до Наказу від 02.09.2009 року № 408 та від 02.09.2014 року № 487 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці за Списком № 2», професії «машиніста конвеєру, машиніста установок збагачення та брикетування входять до переліку професій та посад згідно Списку № 2 професій, посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах; 2) Пільгова довідка № 11-14 від 09 травня 2024 року, яка видана ПАТ «Центральна Збагачувальна фабрика «Дзержинська», відповідно до якої ОСОБА_1 з 01 листопада 1992 року по 19 вересня 1994 року працювала на посаді «машиніста конвеєру» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська» в загальній кількості 01 рік 10 місяців 19 днів. Посада «Машиніста конвеєру» передбачена Списком № 2 Розділом ІІ підрозділом «а», код посади 2030000а-13777 відповідно Постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 року.

Відповідачем не надано доказів, щодо наявності невірної інформації в даних довідок, або недійсності вказаних довідок.

Крім того, суд зазначає, що посада «машиніста конвеєру» віднесена до Списку № 2, Розділ ІІ, код КП 2а, відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 36 від 16.01.2003 року.

Отже, не суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано період її роботи з 01.11.1992 року по 19.09.1994 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди її роботи з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «стрічкового прибиральника» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська», з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська, з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», суд зазначає наступне.

Так, відповідно до записів трудової книжки позивача вона: з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року працювала на посаді «стрічкового прибиральника» 1 розряду в Збагачувальній фабриці «Дзержинська» (запис № 5); з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року працювала на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська (записи №№ 11, 12); з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року працювала на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» (записи №№ 23, 24); з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року працювала на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» (записи №№ 25, 26); з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року працювала на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» (записи №№ 26, 27, 28).

Відповідно до пільгової довідки № 11-14 від 09 травня 2024 року, яка видана Філією «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» відповідно до якої з 18 травня 2017 року по теперішній час ОСОБА_1 працює повний робочий день на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в Філії «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Енергоімпекс», що передбачено Списком № 2 Розділ 2 код КП 8112 згідно Постанови КМУ від 24.04.2016 року № 461. Також пільгова довідка містить інформацію про те, що з 01 червня 2022 року по 17 липня 2022 року та з 01 січня 2023 року по 04 лютого 2024 року дія трудового договору призупинена на підставі ст. 13 ЗУ № 2136-ІХ від 15 березня 2022 року. Також Посада «апаратника вуглезбагачення» в Філії «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Енергоімпекс», атестована за Списком № 2 відповідно до Наказів № 336 від 02.09.2019 року та № 29 від 01.02.2017 року.

Також згідно даних форми ОК-5 за період з 2009 року по 2024 року мається інформація по спец стажу а саме код «ЗПЗ013Б1» що відповідає Списку № 2 та не заперечується відповідачем по справі.

Отже, вказані періоди пільгового стажу повністю підтверджено записами в трудовій книжці, архівною та пільговою довідкою та Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОК-5.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Посада «стрічкового прибиральника» віднесена до Списку № 2, Розділ ІІ, код КП 2а, відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 36 від 16.01.2003 року.

Посада «машиніста установок збагачення та брикетування» передбачена Списком № 2 Розділ 2 код КП 8112 згідно Постанови КМУ від 24.04.2016 року № 461 та атестована на підприємстві згідно чинного законодавства

Також ці посади атестовані, що підтверджено Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5.

Крім того, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 за визначений період мається код посади «ЗПЗ013Б1», що відповідає виконанню робіт за Списком № 2

Крім того, суд також зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року затверджено Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Відповідно до Розділу ХХІV п. «ж» передбачена посади: «молодші медичні сестри (санітарки) патологоанатомічних відділень, прозекторських, моргів. Код посади 467.

Більш того, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначенні їй пенсії не спростовано факту роботи ОСОБА_1 з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «стрічкового прибиральника» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська»; з 01 листопада 1992 року по 19 вересня 1994 року на посаді «машиніста конвеєру» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська»; з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська; з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс»; з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс»; з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» (з 23.05.2016 року перейменовано у філію Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс»). Не спростовано того факту що ці посади віднесені до Списку № 2 та атестовані відповідно до чинного законодавства.

Більш того, у спірному рішенні про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії взагалі не зазначені причини не зарахування вказаних періодів її роботи до пільгового стажу за Списком № 2, окрім періоду з »; з 01 листопада 1992 року по 19 вересня 1994 року.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не зараховано до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи позивача з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року; з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року; з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року; з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року; з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року.

Щодо позовної заяви позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період її роботи з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено у даному рішенні, записами трудової книжки підтверджено факт роботи позивача з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська (записи трудової книжки №№ 11, 12).

Відповідно до розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку № 2 постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461 п. «ж» передбачена посади: «молодші медичні сестри (санітарки) патологоанатомічних відділень, прозекторських, моргів. Код посади 467.

Відповідно до розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку № 2 постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461 п. 24 передбачена посади «молодці медичні сестри (санітарки-прибиральниці) патологоанатомічних бюро, центрів, відділень, прозекторських, моргів.

Згідно Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року посада молодшої медичної сестри/молодшого медичного брата (санітарки-прибиральниці/санітари-прибиральники) патологоанатомічних бюро, центрів, відділень, прозекторських, моргів передбачена Розділом ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога»

Крім того, відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач у спірний період виконувала роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗПЗ013Б1).

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ013Б1 це працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Так, положеннями статті 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону України № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики від 02.08.2002 року № 03-2/1751-02-4 вказано, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується в стаж роботи в подвійному розмірі. З метою подальшого вдосконалення та розвитку патологоанатомічної служби її Україні наказом Міністерства охорони здоров`я від 12.05.1992 року № 81 «Про розвиток та удосконалення патологоанатомічної служби в Україні» організовані патологоанатомічні бюро, які є закладами охорони здоров`я, із збереженням функціональних повноважень патологоанатомічних відділень. У зв`язку з викладеним, час роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмір».

Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що положення Закону України № 1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон України № 1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України № 1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України № 1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Положення статті 24 Закону України № 1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону № 1058-IV та статті 60 Закону № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 року у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 року у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахуванням.

Отже, період роботи позивача з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська, в незалежності від найменувань посад зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року, з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року до страхового стажу позивача, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені періоди роботи позивача не зараховано до її страхового стажу, у зв`язку із несплатою підприємствами страхових внесків.

Періоди роботи з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року, з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року підтверджується належними записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 .

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання філією Збагачувальної фабрики «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», та Філією «Збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Донінтервугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не зарахувало до страхового позивача, періоди її роботи з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року, з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію.

Таким чином, не зарахування Пенсійним фондом вказаних періодів роботи позивача не відповідають чинному законодавству.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 27 від 25 грудня 2024 року є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Суд під час розгляду справи також дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020по справі 1-5/2018 (746/15).

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області; третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, є таким що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 969 грн (квитанція № S4Q5-TQQT-EFQE від 22.01.2025 року).

Як вбачається з характеру позовних вимог ОСОБА_1 при зверненні до суду із даним позовом вона повинна була сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн (позов був поданий через систему «Електронний суд»).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ); третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборона, 3, ) про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах задовольнити повністю.

Визнати правомірними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) від 25 грудня 2024 року № 27 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за Списком № 2 періоди її роботи: з 27 липня 1992 року по 31 жовтня 1992 року на посаді «стрічкового прибиральника» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська», з 01 листопада 1992 року по 19 вересня 1994 року на посаді «машиніста конвеєру» в Збагачувальній фабриці «Дзержинська», з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська, з 09 квітня 2009 року по 04 травня 2014 року на посаді «машиніста конвеєру» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 05 травня 2014 року по 02 листопада 2015 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс», з 29 квітня 2016 року по 17 травня 2017 року на посаді «машиніста установок збагачення та брикетування» в філії Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17 березня 1998 року по 01 листопада 1999 року на посаді «молодшої медичної сестри патологоанатомічного відділення» в ДТМО м. Дзержинська в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2017 року, з 01 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 01 лютого 2024 року по 30 квітня 2024 року до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20 грудня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29013, м. Хмельницький, вул. Гната Чекірди, 10, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко