Справа № 620/10227/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Баргаміна Н.М.
?????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????????Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Справа № 620/10227/24

?

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?

Головуючого судді Епель О.В.,?

суддів:? Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,?

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

?

до? Військової частини НОМЕР_1

третя особа, яка не ОСОБА_2

заявляє самостійних

вимог щодо предмета

спору на стороні Відповідача

про визнання протиправними дій та

зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :?

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення позивачу, ОСОБА_1 , з моменту зникнення безвісті - ОСОБА_3 , з 04.11.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення по безвісті зниклому військовослужбовцю, чоловіку та батькові спільної доньки, ОСОБА_3 , з 04.11.2023.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_3 , а тому має право на нарахування і виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 за період його зникнення безвісті.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Позивачка належить до членів сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця, які мають право на виплату грошового забезпечення такого військовослужбовця, оскільки судовим рішенням встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги своєї скарги, Апелянт зазначає, що Позивачка не має статусу дружини зниклого безвісти військовослужбовця та не набула права на грошове забезпечення ОСОБА_3 .

Також Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на ст. 21 Сімейного кодексу України, стверджує, що Проживання однією сім??єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов?язків подружжя.

Окрім того, Апелянт наполягає на тому, що до моменту отримання грошового забезпечення на банківський рахунок, у військовослужбовця не виникло право власності на такі кошти, так само як і не виникло право спільної сумісної власності у ОСОБА_3 та Позивачки.

?З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято передчасно, з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2024 та від 04.12.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу у якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , старший стрілець-оператор стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 04.11.2023 зник безвісти в районі населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області / т.1 а.с. 14/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.08.1991 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 /т.1 а.с. 95/.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.03.2024 у справі № 748/947/24 заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу було задоволено, встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2003 року до 04 листопада 2023 року /т.1 а.с. 16-18/.

01.05.2024 ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти солдата ОСОБА_3 , до якої було долучено копію паспорту, реквізити банку, копію довідки про присвоєння індивідуального податкового номера, копію витягу з ЄРДР, копію довідки № 2/189 /т.1 а.с. 54-58/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 02.05.2024 № 1/3323 подані позивачем документи, а також рішення суду від 21.03.2024 було надіслано командиру військової частини НОМЕР_1 /т.1 а.с. 49/.

Листом від 09.05.2024 № 909/1398 військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у виплаті грошового забезпечення, оскільки цивільна дружина не має права на отримання виплат, документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 має спільних дітей з ОСОБА_3 до частини не надходили /т.1 а.с. 71/.

Листом від 18.07.2024 № 2/5484 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив про прийняте військовою частиною НОМЕР_1 рішення ОСОБА_1 /т.1 а.с. 12/.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) за військовослужбовцями, захопленими в полон зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення). Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа вважається зниклою безвісті за особливих умов до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до пункту 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі - Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Відповідно до статті 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті. Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку (пункт 6 Порядку № 884).

Відповідно до статті 7 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ч. 1-2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що грошове забезпечення військовослужбовця, у випадку його безвісної відсутності, першочергово виплачується його дружині (чоловіку). Крім того, заробітна плата є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка навіть якщо вони не перебувають у шлюбі між собою, однак проживають однією сім`єю.

10. Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.03.2024 у справі № 748/947/24, яке набрало законної сили 23.04.2024, встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2003 року до 04 листопада 2023 року/ т.1 а.с. 16-18/.

11. Отже, оскільки судовим рішенням встановлено факт спільного проживання Позивачки та ОСОБА_3 , колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 належить до членів сім`ї безвісно відсутнього військовослужбовця та має право на виплату його грошового забезпечення.

12. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання Апелянта на положення ст. 21 Сімейного кодексу України, оскільки вони мають застосовуватися у системному взаємозв`язку зокрема з положеннями ст. 74 та глави 8 Сімейного кодексу України, якими передбачено право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

13. При цьому, колегія суддів відзначає, що державна реєстрація шлюбу встановлена перш за все для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Натомість відсутність факту державної реєстрації шлюбу не спростовує наявність між ОСОБА_3 та Позивачкою взаємних прав та обов`язків членів сім`ї, які спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто фактично були подружжям.

14. Разом з тим, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що є безвісно відсутніми через виконання ними обов`язків військової служби, а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, цивільної дружини військовослужбовця з підстав відсутності факту реєстрації шлюбу не відповідає змісту і меті закону.

Наведене узгоджується з правовими висновками, сформульованими Верховним Судом у постановах від 06.04.2022 у справі №826/9171/16, від 05.02.2025 у справі №120/17960/23.

15. Твердження Апелянта про те, що до моменту отримання грошового забезпечення на банківський рахунок, у ОСОБА_3 та Позивачки не виникло право власності на такі кошти, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки частиною шостою статті 9 Закону № 2011-XII чітко передбачено, що за військовослужбовцями безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Тобто, Відповідач зобов`язаний продовжувати здійснювати ОСОБА_3 відповідні нарахування його грошового забезпечення.

16. Аналізуючи всі доводи апеляційних скарг, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

17.Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

18. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року- без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 03 березня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев