Справа № 320/24404/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Чаку Є.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати рішення від 08.04.2024 №UA902080/2024/000065/2 про коригування митної вартості.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.10.2023 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією ZHEJIANG HANGT AI IMPORT AND EXPORT CO, LTD. (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено прямий контракт №1673 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує самокати, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

Для організації перевезення товарів до України позивач 24.02.2020 уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

Для перевезення товарів до України позивач 14.02.2022 уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

Продавець 20.10.2023 надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та виписав проформу інвойс №ZJHT-2023-10-8 для оплати товарів за ціною 169 541,00 доларівСША.

Позивач 26.10.2023 на підставі контракту від 20.10.2023 №1673 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №47 грошові кошти в розмірі 168 812 доларів США.

Продавець 05.01.2024 виписав комерційний інвойс №НТ-2023-10-8В для оплати товарів за ціною 59 301,47 доларів США.

Продавець 10.01.2024 передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №234571807.

На товари, що вказані в комерційному інвойсі 31.01.2024 виписаний сертифікат походження №C24MA2DCNAUX0004.

Експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 01.03.2024 виписав рахунок фактуру № для оплати позивачем транспортних послуг, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойси № та №.

Експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» 05.03.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів виписав позивачу довідку про транспортні витрати №16.

На підставі залізничних накладних УМВС від 17.03.2024 № та № товари були доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.Відповідно до товарно-транспортних накладних CMRвід 07.04.2024 №7735 та №9999 товари були доставлені із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці.

Позивач 08.04.2024 склав лист до Держмитслужби України, в якому вказав, що ПП «Будпостач» здійснив оплату по комерційному інвойсу №НТ-2023-10-8В від 05.01.2024 на суму 59 301,47 доларів США згідно контракту №1673 від 20.10.2023 платіжним дорученням №47 від 26.10.2023.

Позивач 08.04.2024 подав відповідачу митну декларацію №24UA28U4 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 59 301,47 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA28U4 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2024/000088, виписаної відповідачем (див. додаток 20), а саме: Контракт від 20.10.2023 №1673 між позивачем та компанією ZHEJIANG HANGT AI IMPORT AND EXPORT CO, LTD (Китай); Прайс лист продавця від 20.10.2023 щодо ціни товару; Комерційний інвойс від 05.01.2024 №НТ-2023-10-8В; Сертифікат походження товару від 31.01.2024 №C24MA2DCNAUX0004; Платіжну інструкцію в іноземній валюті від 26.10.2023 №47 про оплату товару; Договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; Договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією Maersk A/S (Данія); Коносамент від 10.01.2024 №234571807; Рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 01.03.2024 № для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; Інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 01.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; Інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 01.03.2024 № для оплати послуг з перевезення товарів; Довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №16; Залізничні накладні УМВС від 17.03.2024 № та №; Товарно-транспортні накладні CMRвід 07.04.2024 №7735 та №9999; Відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 08.04.2024; Витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні від 03.07.2023; Технічні дані від 08.04.2024; Декларація митної вартості.

Відповідач 08.04.2024 направив до декларанта електронне повідомлення №1013112, у якому зазначив, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) копію митної декларації країни відправлення.

У відповідь на електронне повідомлення №1013112 позивач 08.04.2024 направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості. Того ж дня Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UА902080/2024/000065/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів самокати, за резервним методом. Також 08.04.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UА902080/2024/000088.

Черкаська митниця 08.04.2024 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000065/2, яким визначила митну вартість імпортованих ПП «Будпостач», , товарів (самокати), за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, в результаті якого було збільшено митні платежі, а саме: ПДВ на 168 579,61 грн.

З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач 08.04.2024 заявив товари зазначених за митною декларацією 24UА38U9, по якій були надмірно сплачені митні платежі, а саме: ПДВ 168 579,61 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні не є належною та достатньою підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності що впливають на митну вартість, або ознаки підробки. Відповідачем не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Надані позивачем до митного оформлення документи містять необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності достатні документи, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (далі - МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (стаття 53 МК).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої, другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Тобто, обґрунтовано встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31.03.2015 №21-53а15 та №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

Дослідивши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованих товарів, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Так, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 оскаржуваного рішення, окрім іншого, зазначив:

- числове значення складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку» не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості щодо складової митної вартості «витрати на навантаження, вивантаження, обробку» не підтверджені документально та не піддаються обчисленню;

- декларантом митниці не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування Ningbo (Китай) - Гданськ (Польща) - Przemysl (Польща) - Mostyska (Україна), а також не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості

- митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків;

- в наданих декларантом документах відсутні відомості про числове значення витрат на пакування, пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних з пакуванням та маркування.

Щодо посилань на не підтвердження витрат на транспортування, навантаження, вивантаження, обробку, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вірно вказав суд першої інстанції, товари на адресу позивача поставлялися за прямим контрактом з виробником товарів, на підставі комерційного інвойсу від 05.01.2024 №НТ-2023-10-8В за ціною 59 301,47 доларів США, товари поставлялися на умовах поставки FOB порт NINGBOв Китаї правил Інкотермс 2020, що свідчить про те, що позивач самостійно організовував доставку товару з порту в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну, що імпортовані в Україну.

Митному органу була надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №16, у якій зазначено вартість послуг транспортування до кордону України в розмірі 189 898,36 грн. та 5 293,68 доларів США, що включені до митної вартості. При цьому відповідач не навів жодних заперечень щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачем не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за повним маршрутом транспортування Ningbo (Китай) - Гданськ (Польща) - Przemysl (Польща) - Mostyska (Україна,), то у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №16, зазначені послуги залізничного перевезення від Гданськ, Польща до пункту пропуску Пшемисль-Мостинська, Польща/Україна, тобто з порту Гданськ, куди були доставлені товари з Китаю, до кордону з Україною. Вартість цього залізничного перевезення згідно з вказаною довідкою складає 4 800 доларів США.

Щодо твердження відповідача про «Documentation fee» - плата за документацію та «Ternяnal HandlingService» - послуги термінального обслуговування, то довідка про транспортні витрати також містить вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 54,85 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 438,83 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт. Такі ж послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.03.2024 №16.Саме до вартості операційних послуг терміналу у Гданськ, Польща в розмірі 435,83 доларів США включені послуги з вивантаження двох контейнерів із судна та завантаження на залізничний транспорт.

Визначені у наданих позивачем документах витрати на залізничне перевезення у 4 800 доларів США, вартість оформлення документації у 54,85 доларів США, а також операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща), що включає послуги щодо вивантаження/навантаження товару, в сумі 438,83 доларів США, відповідають даним в графи 21ДМВ - 5 293,68 доларів США.

Посилання на відсутність доказів оплати рахунків, виставлених від імені компанії MAERSK A/S колегія суддів відхиляє, оскільки такі документи надаються лише у випадку здійснення оплати. Ненадання відомостей про здійснення оплати у даному випадку не впливає на правильність визначення позивачем митної вартості із урахуванням заявлених у відповідних рахунках сум.

Посилання на ненадання відомостей про вартість пакування є цілком безпідставним, оскільки сам відповідач вказує про те, що ця вартість вже включена у вартість товару відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 20.10.2023 № 1673.

Таким чином, позиція відповідача є суперечною та у повній мірі не відповідає наданим йому документам.

Судом не було встановлено недоліків чи розбіжностей у наданих позивачем документах, які б перешкоджали у розрахунку митної вартості спірного товару. Вказані ж відповідачем обставини не є такими, що свідчать про невірність визначення позивачем митної вартості товару, а також не вказують про необхідність здійснення її коригування.

Фактично підстави прийняття оскаржуваного рішення не стосуються об`єктивних перешкод у підтвердженні числових показників заявленої позивачем митної вартості та зводяться до суб`єктивних припущень митного органу.

Також, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (постанови Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №826/6346/16, від 31.01.2018 по справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 по справі №804/2997/17).

У порушення наведених норм, оскаржуване рішення не містить обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Натомість, відповідач в оскаржуваному рішенні обмежився лише посиланням на дату, номер, вартість товару іншої митної декларації, з чого неможливо ідентифікувати товар, умови поставки, комерційні умови тощо.

Відтак, фактичною підставою для коригування митної вартості слугувала виключно наявність іншої інформації щодо вартості товару за іншою поставкою безвідносно до того, які документи надавалися до митного оформлення, недоліки яких відповідачем були формально вигадані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні не конкретизовано жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені позивачем, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару та свідчить про протиправний характер прийнятого відповідачем рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 залишити - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Є.В. Чаку

Суддя А.Ю. Коротких