Справа № 200/785/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Справа№200/785/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови

УСТАНОВИЛА:

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі позивач, ГУ ПФУ у Донецькій області) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій. області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, ВПВР), згідно тексту позовної заяви позивач просить суд:

скасувати постанову, винесену головним державним виконавцем ВПВР Ігнатьєвим Юрієм Петровичем, 27.01.2025, прийняту в межах виконавчого провадження №76969181 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що відповідачем 27.01.2025 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 76969181 у розмірі 32 000,00 грн.

30 січня 2025 року позивачем складено лист № 0500-0405-5/8155 про виконання рішення суду у межах функціональних обов`язків та норм діючого законодавства.

Позивач вважає, що ще до винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження виконало рішення суду у справі № 200/2456/24 у добровільному порядку, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18.

Ухвалою від 07.02.2025 позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 25.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де викладено заперечення проти позовних вимог та прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

На примусовому виконанні відповідача перебуває виконавчий лист у справі №200/2456/24 про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн.

Відповідачем 27.01.2025 у межах ВП № 76969181 винесено спірну у справі постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн.

Лист від 30.01.2025 № 0500-0405-5/8155, на який посилається позивач, про виконання рішення суду у межах функціональних обов`язків та норм діючого законодавства, до відповідача не надходив.

У відповідь на вимогу виконавця від 12.02.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило про проведення нарахування стягувачу заборгованості з пенсії за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн, а також про те, що у липні 2024 року пенсія за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у сумі 20 930,00 грн виплачена.

Водночас, пенсійним органом повідомлено, що нарахована доплата у розмірі 192 420,97 грн потребує додаткового фінансування та буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Отже, стверджує ВПВР, рішення суду не є виконаним у повному обсязі, що виключає застосування до спірних правовідносин положень ч. 9 ст.27 та п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стягувача ОСОБА_1 .

Клопотання вмотивовано тим, що рішення у цій справі може вплинути на права ОСОБА_1 , як стягувача у виконавчому провадженні.

Суд, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки предметом спору у цій справі є постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, що на права стягувача жодним чином не впливає.

У випадку, якщо суд дійде висновку, що рішення виконано боржником, ще до відкриття виконавчого провадження, то правовим наслідком цього буде винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження й саме ця постанова впливатиме на права стягувача, а не постанова, що оскаржується у цій справі.

Фактичні обставини встановлені судом у справі такі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.07.2024 у справі №200/2456/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області, щодо невиплати ОСОБА_1 , за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 в розмірі 213 350,97 грн.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

22 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ВПВР із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа у справі № 200/2456/24.

27 січня 2025 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76969181 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Донецьким окружним адміністративним судом у справі № 200/2456/24 про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн.

Вказаною постановою постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 32 000,00 грн.

27 січня 2025 року відповідачем винесено постанову про стягнення з ГУ ПФУ в Донецькій області виконавчого збору у ВП № 76969181 у розмірі 32 000,00 грн.

30 січня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області направлено лист відповідачу №0500-0405-5/8155 у відповідь на лист ВПВР від 27.01.2025 № 998/999, за змістом якого повідомлено, що рішення суду у справі № 200/2456/24 виконано та проведено нарахування заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн. У липні 2024 року ОСОБА_1 виплачено кошти за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у сумі 20 930,00 грн у частині рішення, що допущена до негайного виконання.

Нарахована доплата буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

З огляду на викладене, ГУ ПФУ в Донецькій області просило виконавче провадження № 76969181 закінчити у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

12 лютого 2025 року ВПВР направило ГУ ПФУ в Донецькій області вимогу державного виконавця № 76969181, у якій вказано про відсутність інформації про виконання рішення суду боржником та заявлено вимогу надати документально підтверджену вимогу щодо виконання виконавчого документа № 200/2456/24.

Листом від 12.02.2025 № 76969181, у відповідь на вказану вище заяву, ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що рішення суду у справі № 200/2456/24 виконано та проведено нарахування заборгованості з пенсії ОСОБА_1 за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн. У липні 2024 року ОСОБА_1 виплачено кошти за період з 01.10.2023 по 31.10.2023 у сумі 20 930,00 грн у частині рішення, що допущена до негайного виконання.

Нарахована доплата буде виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

З огляду на викладене, та, керуючись п.9 ч.1 ст.39, п.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», ГУ ПФУ в Донецькій області просило виконавче провадження № 76969181 закінчити у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404).

Стаття 1. Виконавче провадження

1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 3. Рішення, що підлягають примусовому виконанню. Виконавчі документи

1. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень,… ;

Стаття 5. Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень

1. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 26. Початок примусового виконання рішення

1. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

5. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Стаття 27. Виконавчий збір

1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

5. Виконавчий збір не стягується, серед іншого,:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

9. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень далі Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Висновки суду.

Предметом вказаного спору є правомірність винесення ВПВР постанови від 27.01.2025, прийнята в межах виконавчого провадження № 76969181 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн.

Позивач вважає, вказану постанову протиправною, з огляду на виконання рішення суду у добровільному порядку до звернення її до примусового виконання, а тому відповідно п.9 ч.1 ст.39, п.9 ст.27 Закону № 1404 виконавчий збір стягненню не підлягає.

Відповідач наголошує, що ГУ ПФУ у Донецькій області рішення суду ані до відкриття виконавчого провадження, ані після такого відкриття не виконано, тому підстави для застосування п.9 ч.1 ст.39, п.9 ст.27 Закону № 1404 у цій справі відсутні.

Суд не погоджується у повній мірі із доводами жодної із сторін у справі та зазначає таку.

Конституційним Судом України (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012) вказано, що Конституція України містить приписи з питань виконання судових рішень, зокрема: визначає обов`язковість судового рішення як одну з основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129); установлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання (друге речення частини першої статті 1291); покладає на державу обов`язок забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку (частина друга статті 1291).

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є не відокремленим складником права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Державний виконавець здійснюючи виконавче провадження, перш за все керується змістом виконавчого листа для визначення як способу так і обсягу виконання.

У цій справі у виконавчому листі, що відображено у постанові про відкриття спірного виконавчого провадження боржника зобов`язано сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн.

Обов`язок сплатити не вичерпується обов`язком нарахувати відповідну суму та сплатити у межах суми стягнення за один місяць.

Тому виконавцем правильно констатовано, що рішення суду у справі № 200/2456/24 не виконано у повному обсязі, оскільки відсутні докази сплати позивачу, визначеної у виконавчому листі суми у розмірі 213 350,97 грн.

Окрім того, стала практика Верховного Суду у питанні винесення постанов про стягнення виконавчого збору свідчить, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець в межах відкритого виконавчого провадження і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання останнього до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Постанова Верховного Суду від 20.03.2024 (справа № 520/7410/23) у п. 43 містить такий правовий висновок: «… норми Закону № 1404-VIII (у редакції Закону № 2475-VIII) не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Отже, у ВПВР обґрунтовано на виконання вимог Закону № 1404 постанову про стягнення виконавчого збору.

Водночас постанову про стягнення виконавчого збору винесено у розмірі 32000,00 грн, що відповідає вимогам ч. 3 ст.27 Закону № 1404, а саме за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Верховним Судом у постанові від 26.10.2023 у справі №420/1511/23, де предметом спору було визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу… , починаючи з 01.12.2019 та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії. Так, орган пенсійного фонду, як боржником, на виконання рішення суду провів перерахунок пенсії. Сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.01.2022 року з урахуванням фактично виплачених сум склала 121 038,50 грн.

Верховний Суд, з огляду на такі фактичні обставини справи, констатував, що судове рішення, яке примусово виконується, містить зобов`язання здійснити перерахунок та виплату особі пенсії, що виключає його приналежність до рішень немайнового характеру.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 340/5200/21.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд установив, що виконавчий лист у справі № 200/2456/24 містить зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 26.12.2022 по 31.10.2023 у розмірі 213 350,97 грн.

Вказане, з урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду, виключає його немайновий характер, а тому розрахунок виконавчого збору має здійснюватися за правилами ч. 2 ст.27 Закону № 1404 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем неправильно розраховано суму виконавчого збору, а тому оспорювана у справі постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо судового збору.

Відповідно положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідачем у цій справі є відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, є органом державної виконавчої служби.

Однак цей суб`єкт владних повноважень не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є самостійною бюджетною установою, а є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (). Відтак здійснені позивачем витрати на оплату судового збору стягуються судом на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ().

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб., що наразі складає 3028,00 грн.

Водночас, відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду в електронній формі, то розмір судового збору має складати 2422,40 грн.

В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами установленими ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.2,5,72,77,139,241,243-246,255,287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (бул. Машинобудівників, буд. 32, м. Краматорськ, 84313, ) про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.01.2025 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32 000,00 грн, прийняту в межах виконавчого провадження №76969181.

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з дати ухвалення постанови суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя І.В. Буряк