Справа № 200/7228/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Справа№200/7228/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Загацької Т.В., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідач 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.04.2024 № 49 про відмову у перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.09.1986 по 30.10.1998 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.03.2024.

Позовні вимоги мотивовані незгодою позивача з відмовою управління у здійсненні перерахунку та виплати пенсії згідно довідки про заробітну плату №168 від 18.11.2015. Також вказує, що 13.06.2023 зверталася Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (Оболонський район) за призначенням пенсії за віком і їй було відмовлено то інші документи наявні в пенсійній справі були завантажені відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В матеріалах пенсійної справи позивача наявні всі документи, крім довідки №168 від 18.11.2015 за період роботи на підприємстві ПАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» яка була надана Позивачем але відсутня у пенсійній справі, що підтверджують її право на пенсію на пільгових умовах, однак Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач) (за принципом екстериторіальності) від 02.04.2024 №49 Позивачці їй було відмовлено в призначенні пенсії через відсутність Акту перевірки довідки про заробітну плату №167 від 18.11.2015 за період з 01.01.1989 по 31.12.1993, який підтверджує відповідність довідки первинним документам.

Вказує, що відповідно до довідки від 18.11.2015 №167-168 позивачка працювала повний робочий день в ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» і за період з 01.01.1989 по 30.09.1998 та на всі виплати були нараховані страхові внески. При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. Таким чином, указаними документами, які були надані відповідачу із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості, для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. З огляду на зазначене вважає, що оскільки наведені у вказаних вище документах відомості підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка дає право на призначенні пільгової пенсії, стверджує, що позивач має право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2 із зарахуванням спірних періодів до його пільгового стажу.

Ухвалою суду від 18.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

У строк, встановлений судом, відповідачем 1 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058) з 05.02.2024. ОСОБА_1 звернулась із заявою про перерахунок пенсії від 27.03.2024 № 4756 відповідно до статті 40 Закону № 1058. Розглянувши заяву відповідач відмовив у перерахунку, оскільки довідки про заробітну плату від 18.11.2015 № 167 за період з 01.09.1989 по 31.12.1993 та № 168 за період з 01.10.1993 по 30.09.1998, видані ПАТ «Пантелеймонівським вогнетривким заводом», розташованим на тимчасово окупованій території за адресою м. Горлівка не підтверджені первинними документами підстави для їх врахування при обчисленні пенсії відсутні. Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства. Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 49 від 02.04.2024 про відмову у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах.

Також зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи, i у випадку зобов`язання його судом вчинити певні дії, як то зарахувати певнi періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такi дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи. Вважає, що рішення суду в такому випадку виконати неможливо. Вказує, що підстави для задоволення позовних вимог позивачу в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо зарахування до пільгового стажу періоди роботи та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.03.2024, відсутні.

Із відзиву відповідача слідує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, який первинно призначив пенсію. Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази розгляду заяви від 06.03.2024 позивача №3515 про призначення пенсії, а тому ухвалою суду від 10.12.2024 було вирішено залучити до участі у справі у якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) та витребувано у відповідача 2 Головного управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві пояснення з приводу того, чи призначалася та виплачувалася пенсія ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2, якщо так - то з якого часу; повідомити чи зверталась ОСОБА_1 з заявою про призначення/перерахунок пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 в 2024 році та надати відповідні докази; повідомити про стан розгляду заяви позивача від 06.03.2024 №3515 про призначення пенсії, також надати докази опрацювання даної заяви (протокол/рішення/розпорядження).

Ухвалою суду від 18.02.2025 вищевказані докази повторно витребувано, оскільки витребувані докази відповідачем-2, станом на 18.02.2024, не було надано.

28.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання ухвали від 18.02.2025 по справі №200/7228/25, надсилано на адресу суду копію електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Правом на подачу відзиву на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не скористалось.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталась із заявою №3515 про призначення пенсії (у заяві вказано наступне: «Була відмова, всі документи завантаженні в ППВП»), доказів опрацювання даної заяви суду не надано.

Також, позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії від 27.03.2024 № 4756 (у заяві вказано наступне: «перерахувати пенсію згідно наданими довідками про заробітну плату у разі доцільності») до заяви долучено довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №167, 168 від 18.11.2015.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 49 від 02.04.2024 про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку із тим довідки про заробітну плату від 18.11.2015 № 167 за період з 01.09.1989 по 31.12.1993 та № 168 за період з 01.10.1993 по 30.09.1998, видані ПАТ «Пантелеймонівським вогнетривким заводом», розташованим на тимчасово окупованій території за адресою м. Горлівка не підтверджені первинними документами підстави для їх врахування при обчисленні пенсії відсутні.

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач просить суд скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.04.2024 № 49 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.09.1986 по 30.10.1998 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.03.2024.

Судом встановлено, що відповідачем не досліджувалось питання щодо призначення пенсії за списком №2 та питання щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 25.09.1986 по 30.10.1998.

При цьому, рішення про відмову у призначенні пенсії за списком №2 позивачем у позовній заяві не оскаржується.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

З аналізу вказаної норми випливає, що за загальним правилом обчислення пенсії здійснюється за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Однак, вказане правило має виключення, коли для обчислення пенсії може бути врахований страховий стаж до 01.07.2000 у двох випадках, а саме:

- за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року довідкою про заробітну плату первинними документами;

- в разі, якщо страховий стаж починаючи 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 цього Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення чи перерахунку пенсії з урахування заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №233/179/17.

З вищенаведених правових норм вбачається, що за бажанням особа має право звернутися до органу Пенсійного фонду за обчисленням пенсії із врахування заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року, надавши довідку про заробітну плату, яка має містити інформацію про назву первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Така довідка є підставою для обчислення пенсії за умови її підтвердження первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виявлено бажання щодо врахування заробітної плати (доходу) за період роботи до 1 липня 2000 року та було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідки про заробітну плату №167,168 від 18.11.2015, які було долучено до заяви позивача про перерахунок пенсії від 27.03.2024 №4756.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач 1) в обґрунтування неврахування вище вказаних довідок про заробітну плату у рішенні від 02.04.2024 послався на те, що перерахунок пенсії від заробітної плати з урахуванням 60 календарних місяців підряд по 30 червня 2000 року за наданою довідкою про заробітну плату буде проведено після надходження акту перевірки згідно заяви №4756 від 27.03.2024.

Проте, твердження відповідача про неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки, колегія суддів не приймає, оскільки у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов такого висновку: " посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні".

Крім того, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку, проте, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, у відповідача 1 відсутні законні підстави для неврахування довідки про заробітну плату №167,168 від 18.11.2015 для проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, до матеріалів справи не було додано запит, який було направлено до ВАТ «Пантелеймонівського вогнетривкого заводу» щодо підтвердження довідок первинними документами.

Станом на момент розгляду справи, доказів направлення запиту суду не надано, а тому суд вважає, що позивач мав законні очікування на проведення перерахунку його пенсії та відсутність підтвердження з ВАТ «Пантелеймонівського вогнетривкого заводу» не може позбавити права на врахування заробітної плати вказаній в довідці, яка видана уповноваженим уповноваженими особами підприємства.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. (згідно з ст.62 Закону №1788 та п.п.4 п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1).

Суд вказує, що відповідачем не здійснено жодних додаткових дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний щодо отриманого позивачем заробітку для обчислення пенсії позивача.

Крім того, суд зазначає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, якщо в подальшому з`ясується, що довідку видану на підставі документів, що містять неправдиві відомості, то відповідач не позбавлений права стягнути суму пенсії, виплачену надміру внаслідок зловживань з боку позивача.

Відтак, наведене у сукупності дозволяє дійти висновку, що при прийнятті спірного рішення відповідач не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів та дійшов помилкового висновку.

За таких обставин, суд вбачає наявність підстав для задоволення вимог позову в цій частині щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.04.2024 № 49 про відмову у перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1, затверджений в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.8 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Отже, на цей час органи пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи наведене та зміст позовних вимог, суд вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.04.2024 №49; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання щодо допризначення у зв`язку із наданими додатковими документами за заявою від 27.03.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши, при цьому, довідки про заробітну плату №167, №168 від 18.11.2015, виданих ПАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод».

Щодо наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.09.1986 року по 30.10.1998 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.03.2024 року суд вказує, що відповідачем-1 не досліджувалось питання щодо призначення пенсії за списком №2 та питання щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 25.09.1986 по 30.10.1998, оскільки у заяві позивача від 27.03.2024 № 4756 було ініційовано питання саме щодо перерахунку пенсії (у заяві вказано наступне: «перерахувати пенсію згідно наданими довідками про заробітну плату у разі доцільності») до заяви долучено довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №167, 168 від 18.11.2015.

Тобто позивачем оскаржується рішення відповідача-1 від 02.04.2024, у якому досліджувалось питання саме щодо перерахувати пенсію згідно наданими довідками про заробітну плату. Інші рішення органів пенсійного фонду позивачем не оскаржуються.

Суд вказує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Наведена позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 16.10.2018 у справі № 9901/415/18, що відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України судом враховуються під час застосування до спірних правовідносин.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 р.№3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суду об`єктивного матеріального права або законного інтересу на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене вище, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Позивачем ставиться питання щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.09.1986 по 30.10.1998 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 27.03.2024.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви про призначення пенсії за списком №2, не приймало жодних рішень з цього приводу, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття будь-якого рішення за заявою позивача від 27.03.2024, у якій ініційовано питання лише з приводу перерахувати пенсію згідно наданими позивачем довідками про заробітну плату.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів в даній частині, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16 та від 15.08.2019 у справі №1340/4630/18.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність підстав для задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.04.2024 №49.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання щодо «допризначення у зв`язку із наданими додатковими документами» за заявою ОСОБА_1 від 27.03.2024 №4756, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, врахувавши, при цьому, довідки про заробітну плату №167, №168 від 18.11.2015, які видано ПАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 05.03.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька