Справа № 947/2572/25
Суддя: Скриль Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 947/2572/25
Провадження № 2-а/947/69/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси суд у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,
за участю:
представника позивача - Мунтяну І.І.,
представника відповідача Дмитрієнко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача ГУНП в Одеській області Дмитрієнко К.В. про залишення позовної заяву без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду, заявленого в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №292787 від 14.04.2023 року та серії БАД №292788 від 14.04.2023,
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №292787 від 14.04.2023 року та серії БАД №292788 від 14.04.2023.
Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про поновлення строків для звернення до суду.
Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання про поновлення строків для звернення до суду постановлено розглядати у судовому засіданні.
В обґрунтування клопотання сторона позивача зазначила, що 14.04.2023 у с. Великий Буялик Одеської області позивача було зупинено поліцейським СРПП ВнП № 1 Березівського РВП старшим сержантом поліції Кравченко О.С. та відносно позивача винесено постанову серії ЕАС №6834474 за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510 грн. Про складання 14.04.2023 року інших постанов про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу не було повідомлено, для ознайомлення та підписання у день їх складання позивачу не надавались. Про їх існування дізнався, коли звернувся 08.12.2024 до територіального сервісного центру МВС України з метою обміну водійського посвідчення, де йому повідомили, що відповідно до п.25-1 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993 року "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", що протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія він вчинив три адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху.
У подальшому, 10.12.2024 на адресу відповідача подано адвокатський запит про надання інформації про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху.
16 грудня 2024 року від відповідача отримано відповідь про те, що за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 відносно ОСОБА_1 винесено три постанови про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, а саме постанови серії БАД № 292787 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та серії БДА № 292788 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що були приєднані до постанови серії ЕАС №6834474 згідно ст. 36 КУпАП.
25 грудня 2024 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вимогами про визнання незаконних та скасування двох постанов, винесених стосовно нього 14.04.2023. Ухвалою суду від 27.12.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 02 січня 2025 року через систему Електронний суд було надіслано уточнюючу заяву на вимогу ухвали від 27.12.2024 року. Ухвалою суду від 10.01.2025 позовну заяву було повернуто позивачу року. Фактично вказану ухвалу суду стороною позивача отримано через систему Електронний суд 13.01.2025 року. Сторона позивача 15.01.2025 повторно звернулась до суду з позовною заявою, провадження у справі за якою відкрито ухвалою суду від 20.01.2025.
З урахуванням викладеного, оскільки про наявність оскаржуваних постанов позивачу стало відомо з відповіді на адвокатський запит, отриманий 16.12.2024, позивач вважає, що дотримався встановленого КУпАП 10-денного строку, передбаченого для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, звернувшись до суду 25.12.2024. Просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
Від представника відповідача ГУНП в Одеській області 06.02.2025 надійшло клопотання про залишення позовної заяву без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду.
Обґрунтовуючи своє клопотання, представник відповідача, посилаючись на ч. 2 ст. 286 КУпАП зазначила, що позивачем пропущений процесуальний строк звернення до суду, оскільки відповідно до змісту оскаржуваних постанов вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з ними 14.04.2023, що підтверджується його підписом. Тобто, саме з 14.04.2023 позивач отримав та ознайомився з оскаржуваною постановою та фактично дізнався про можливе порушення своїх прав. Окрім цього, відповідно до позовної заяви остання подана та підписана позивачем 15.01.2025, отже позивач звернувся до суду на 642-ий день від дня винесення оскаржуваних постанов. Стороною відповідача звернута увага суду на те, що позивач не був позбавлений можливості своєчасного звернення до суду, проте своїм правом з невідомих причин не скористався. Доводи позивача про незнання позивача про існування оскаржуваних постанов спростовується його підписом, який міститься на цих постановах. У відзиві сторона позивача посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.07.2020, відповідно до якого «при визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та вирішенні питання про дотримання, чи порушив позивач цей строк, суд, має з`ясувати, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними». Також звернута увага суду на правовий висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 160/6211/21, відповідно до якого встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого законом або судом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень або судове рішення отримують додаткову легітимність (стабільність) та не передбачатимуть можливості перегляду (скасування), а правові наслідки їх прийняття (вчинення) не будуть відмінені. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, а також судового рішення. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності, поведінки сторін, значимості справи та її впливу на суспільні відносини і національну безпеку, наявності фундаментальної судової помилки, а також непереборності обставин, що спричинили пропуск строку. Тобто, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить, виключно, від нього самого. Отже сторона відповідача стверджує, що строк звернення до суду сплинув 24.04.2023, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Твердження позивача про підробність його підписів представник відповідача вважає необґрунтованим, оскільки стороною позивача не надано жодного належного доказу цього.У разі якщо позивач вважав, що підписи на оскаржуваних постановах є підробними, ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутись до відповідних органів щодо факту фальсифікації документів та в подальшому призначення почеркознавчої експертизи.
У судовому засіданні 11.02.2025 представник позивача підтримав подане клопотання про поновлення строків для звернення до суду, заперечуючи проти задоволення клопотання сторони відповідача про залишення позовної заяву без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду. При цьому надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що штрафи за оскаржуваними постановами не накладались та, як наслідок, позивачем не сплачувались. Оскаржувані постанови за своєю формою відрізняються від винесеної у той же день та час (з різницею у дві хвилини) постанови № 1393 (серії ЕАС №6834474), з якою позивач згоден, та яку підписав у день її винесення, відповідно до якої на позивача накладено стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та до якої приєднані оскаржувані постанови. Стверджує, що окрім постанови № 1393 позивач інших постанов не підписував, підписи в оскаржуваних постановах візуально відрізняються від підпису накладеного позивачем у постанові № 1393 (ЕАС № 6834474). Щодо підтвердження або спростування дійсності підпису, сторона позивача має можливість скористатися правом звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом призначення відповідної експертизи.
Сторона відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Заяв та/або клопотань до суду не надходило.
Ухвалою суду від 11.02.2025 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мунтяну І.І. про поновлення строків звернення до суду задоволено, у задоволенні клопотання представника відповідача ГУНП в Одеській області Дмитрієнко К.В. про залишення позовної заяву без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку звернення до суду відмовлено.
Судове засідання відкладено до 26.02.2025.

Від представника відповідача 20.02.2025 надійшло клопотання, відповідно до якого просить суд розглянути питання щодо залишення позову без розгляду через пропуск процесуального строку звернення до суду, пославшись на докази, які не були долучені та дослідженні у попередньому засіданні під час вирішення питання про поновлення позивачу пропущених строків для звернення до суду, які долучила до вказаного клопотання.

Зокрема сторона відповідача посилається на лист УІАП ГУНП в Одеській області від 17.02.2025, відповідно до якого надано інформацію про адміністративні стягнення відносно ОСОБА_1 , що обліковується в інформаційній підсистемі «Адмінпрактика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України»: працівником групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (Іванівка) Березівського районного відділу поліції в Одеській області складено постанови серії БАД №292787 від 14.04.2023, серії БАД № 292788 від 14.04.2023, серії ЕАС № 6834474 від 14.04.2023, які 14.04.2023 розглянуті цим же працівником групи реагування патрульної поліції. По усіх постановах прийнято рішення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП про накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Також стороною відповідача надано копію супровідного листа відділення поліції № 1 (Іванівка) Березівського районного відділу поліції в Одеській області від 05.05.2023 №62.2/3520, яким на адресу Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання спрямовано постанову серії ЕАС № 6834474 від 14.04.2023.

Судове засідання 26.02.2025 за клопотанням сторони позивача відкладено на 05.03.2025.

Від представника позивача 03.03.2025 надійшли заперечення на вказане клопотання, відповідно до яких вважає що наданий інформаційний лист від 17.02.2025 містить інформацію про сплату позивачем штрафу у розмірі 1020 грн саме за постановою серії ЕАС № 6834474 від 14.04.2023, яка стороною позивача не оскаржується. Відповідно до змісту супровідного листа до виконавчої служби зазначено лише про одну постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, лише за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Оскаржувані постанови не містять інформації про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та з якими позивач не був ознайомлений, а також дані постанови не могли бути передані до виконання. Сторона позивача вважає, що долучені відповідачем до клопотання скріни з МТСБУ не спростовують, що позивач отримав оскаржувані постанови та не можуть бути використані як належні та допустимі докази по справі.

У судовому засіданні 05.03.2025 відповідач підтримав своє клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечував проти його задоволення на підставі викладених у своїх запереченнях аргументах.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Згідно зі ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вирішуючи у судовому засіданні 11.02.2025 питання щодо поновлення строків звернення до суду та залишення адміністративного позову без розгляду через порушення таких строків, суд виходив з наданих сторонами по справі аргументів та доказів.

З урахуванням надання стороною відповідача нових доказів по справі, суд вважає за можливе повернутися до вирішення питання про залишення адміністративного позову без розгляду через порушення таких строків на підставі поданого 20.02.2025 клопотання.

Як вже було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.04.2023 у с.Великий Буялик Одеської області поліцейським СРПП ВнП № 1 Березівського РВП старшим сержантом поліції Кравченко О.С. відносно позивача винесено постанову серії ЕАС №6834474 за ч. 5ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн (час винесення 15-55 година).
У той же день винесені оскаржувані постанови серії БАД № 292787 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (час винесення 15-58 година) та серії БДА № 292788 за ч. 2 ст. 122 КУпАП (час винесення 16-00 година). У резолютивній частині оскаржуваних постанов зазначено «Прийняте по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, приєднати до постанови ЕАС № 6834474 згідно ст. 36 КУпАП». Навпроти графи «копію постанови мною отримано» міститься підпис. Прізвище особи, якій належить вказаний підпис у постановах не зазначено.
З додатково наданих відповідачем суду доказів, зокрема з Листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Одеській області від 17.02.2025 № 9323-2025 вбачається, що в інформаційній підсистемі «Адмінпрактика» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» обліковуються відомості про те, що працівником групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (Іванівка) Березівського районного відділу поліції в Одеській області Кравченком Олександром Сергійовичем складено постанови серії БАД № 292787 від 14.04.2023, серії БАД № 292788 від 14.04.2023, серії ЕАС № 6834474 від 14.04.2023, які 14.04.2023 розглянуті цим же працівником. По усіх постановах згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП прийнято рішення про накладення штрафу у розмірі 510 грн. Матеріали направлено до Березівського міжрайонного відділу виконавчої служби від 05.05.2023 за № 62.2/3520, 10.03.2024 штраф сплачено у розмірі 1020 грн.

Суд приймає вказаний доказ на підтвердження факту дійсності складання та винесення 14.04.2023 трьох постанов, у тому числі двох оскаржуваних.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.ч.13-15 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Як вже суд зазначив в ухвалі від 11.02.2025, вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа «Ілхан проти Туреччини» (№22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.
Також у постанові від 25.03.2020 у справі №9901/588/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Так, ЄСПЛ, у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України», нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
На цьому наголошено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №800/474/17 (провадження №11-337заі18).
У постанові від 30 квітня 2021 року винесеної у справі №520/15510/19 Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду зазначив, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Суд, отримавши докази на підтвердження факту складання та винесення в один день, а саме 14.04.2023, постанови ЕАС № 6834474 та оскаржуваних постанов серії БАД №292787 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, серії БДА № 292788 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також пояснення сторони позивача про отримання позивачем 14.04.2023 постанови ЕАС № 6834474 (за якою сплатив штраф після примусовогоїї виконання лише 10.03.2024), вважає поведінку позивача байдужістю до своїх справ, у тому числі і після примусового виконання постанови серії ЕАС № 6834474, до якої долучені оскаржувані постанови в частині накладення адміністративного стягнення, що спричинило суттєве порушення позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами (більше 1 року та 8 місяців з дня винесення оскаржуваних постанов), що суперечить принципу стабільності існуючих правових відносин, необхідністю додержання якого й зумовлено існування строків звернення до адміністративного суду в адміністративному судочинстві.

Окрім цього, в ухвалі від 11.02 2025, вирішуючи питання про можливість поновлення пропущеного строку, суд зазначав, що постанова ЕАС № 6834474 та оскаржувані постанови серії БАД № 292787 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та серії БДА № 292788 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесені 14.04.2023 з різницею у часі 2 хвилини, при цьому форма оскаржуваних постанов суттєво відрізняється від форми постанови ЕАС № 6834474, з якою позивач згоден, та з якою він ознайомився та особисто підписав. Візуально підписи в оскаржуваних постановах відрізняються від підпису позивача у постанові ЕАС № 6834474. Сторона позивача стверджує, що підписи в оскаржуваних постановах не належать ОСОБА_1 .
При цьому суд звернув увагу про можливість у позивача, за наявності підстав та відповідно до встановленого ст.114 КАС України порядку, скористатись правом звернутись до суду із заявою про забезпечення доказів по справі у спосіб,передбачений ст. 115 КАС України, тобто щодо можливості клопотати перед судом про призначення та проведення відповідної судової експертизи.
Однак, після постановлення ухвали суду від 11.02.2025 про поновлення строків для звернення до суду, отримання клопотання сторони відповідача про залишення позову без розгляду від 20.02.2025, продовжуючи стверджувати про невідповідність підписів в оскаржуваних постановах підписам позивача, сторона позивача, ставлячись байдуже до своїх прав, не порушує перед судом питання щодо забезпечення доказів шляхом призначення відповідної судової експертизи, або щодо долучення до матеріалів справи висновку експерта, наданого на замовлення позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Таким чином, незважаючи, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, сторона позивача також не звільняється від обов`язку доказування тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стороною відповідача доведено факт складання та винесення оскаржуваних постанов 14.04.2023, а також про обізнаність позивача про цей факт 14.04.2023. Натомість стороною позивача на підтвердження аргументів щодо невідповідності підписів у постановах його підписам, жодних доказів не надано, та заходів для їх отримання та подання до суду не вжито.

За встановлених обставин та наявних доказів, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений встановлений КАС України строк для звернення до суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Керуючись ст.ст. п. 8 ч. 1 ст. 240, ст. 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ГУНП в Одеській області Дмитрієнко К.В. про залишення позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №292787 від 14.04.2023 року та серії БАД №292788 від 14.04.2023 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.03.2025.

Суддя Скриль Ю. А.