Справа № 405/8238/24
Суддя: Волоткевич А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/8238/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Волоткевича А.В.,

секретар судового засідання Чала В.Є.

представник позивача Починок О.І.,

представник відповідача Бойко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в особі Подільського відділу у місті Кропивницькому Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просить:

- постанову Подільського відділу у місті Кропивницькому Центрального-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 18.11.2024 року серії ПН МКВ № 001749, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

- справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до змісту постанови Подільського відділу у місті Кропивницькому Центрального-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 18.11.2024 року серії ПН МКВ № 001749 (далі - Постанова № 001749) - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень. При цьому, зі змісту вищевказаної Постанови № 001749 вбачається, шо 18.11.2024 року о 15 годині 42 хвилині за адресою вул. Театральна, 6а, м. Кропивницький, виявлено громадянина Республіки Вірменії та російської федерації Позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме перевищив встановлений строк перебування в Україні більше як на 30 днів. У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, Відповідачем також встановлено, що Позивач порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме перевищив встановлений строк перебування в Україні більше ніж 30 днів, що є порушенням ч. 1, З ст. 9, ч. 1 ст. 17, 23 Закону України. «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 2 порядку ПКМУ від 15.02.2021 року № 150. Крім того, відповідно до відомостей Постанови № 001749 її було постановлено на підставі матеріалів адміністративної справи та з урахуванням протоколу Відповідача від 18.11.2024 року серії ПН МКВ № 001749 (далі - Протокол № 001749). Як вже констатувалось вище, у Постанові № 001749 Відповідачем зазначається, що Позивач перевищив встановлений строк перебування в Україні більше ніж 30 днів, що є порушенням ч. 1, 3 ст. 9, ч. 1 ст. 17, 23 Закону України. «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 (далі - Закон № 3773) та п. 2 порядку ПКМУ від 15.02.2021 року № 150, відповідальність за порушення вказаного, передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП. При цьому, Відповідачем також зазначено про порушення п. 2 порядку ПКМУ від 15.02.2021 року № 150, не виключно, що під скороченням мова йде про певний порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України, однак аналіз законодавчого інформаційного ресурсу zakon.rada.gov.ua свідчить про те, що вказаний нормативно-правовий акт відсутній у переліку актів Кабінету Міністрів України. Зі змісту вищенаведених норм права, вбачається, що Відповідачем при винесенні Постанови № 001749, було встановлено допущені Позивачем порушення, які полягали у в`їзді Позивача на території України без паспортного документу чи наявності у нього візи або Позивачем було перевищено термін перебування на території України встановлений візою (ч. 1,3 ст. 9 Закону № 3773). Є незрозумілим, що мав на увазі Відповідач інкримінуючи Позивачеві у Постанові № 001749 порушення ч. 1 ст. 17, 23 Закону № 3773, адже вказані норми носять виключно декларативний характер, тобто їх неможливо порушити. Важливо констатувати, що Відповідачем у Постанові № 001749 зазначено не вірно нормативно-правовий акт відповідальність за який наступає у Позивача, а саме мова йде про п. 2 порядку ПКМУ від 15.02.2021 року № 150. У даному контексті, вказує, що Відповідачем помилково застосовано (інкриміновано) Позивачеві вищенаведені норми права, а саме ч. 1, З ст. 9 та ч. 1 ст. 17, 23 Закону 3773, адже Позивач перебуває на території України, як громадянин Республіки Вірменія на підставі посвідки на постійне місце проживання від 19.11.2016 року № НОМЕР_1 , орган видачі № 305. Позивач, не отримував жодних листів чи повідомлень від суб`єктів владних повноважень щодо скасування посвідки на постійне місце проживання від 19.11.2016 року № НОМЕР_1 , орган видачі № 305, інкриміновані Позивачеві адміністративні порушення задекларовані у Постанові № 001749 та Протоколі № 001749 носять виключно формальний характер, не конкретизовані по своїй суті та змісту, тобто не вказано чітко на підставі яких саме доказів вони були встановлені та який містять характер. Водночас, як вбачається з Постанови № 001749, Відповідачем під час вирішення питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не встановлювався факт наявності умислу в його діях, які були пов`язані з порушенням правил перебування на території України, а відповідно, як наслідок і не встановлювався склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП. Зі змісту Протоколу № 001749 чітко вбачається, що до нього Відповідачем долучено копію паспорта, пояснення, рішення про скасування дозволу. Однак вищевказані докази неможливо ідентифікувати за датою та номером, тобто Відповідачем як суб`єктом владних повноважень у Протоколі № 001749 не зазначено дату та номер копії паспорта, дату та ким складені пояснення, а головне не було зазначено дату та номер рішення про скасування дозволу, як і не було зазначено про який саме дозвіл йде мова. На даний час, виникає ризик маніпулювання доказами, їх підміни з боку Відповідача, адже можливість їх ідентифікації зроблена навмисне суб`єктом владних повноважень, з метою позбавлення реальної можливості захисту прав Позивача. У зв`язку з чим, на прохання Позивача надати йому безпосередньо сертифікованого перекладача. Відповідачем було відмовлено, що свідчить про порушення п. 2.6. Інструкції № 825. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, Позивач вважає, що Постанова № 001749 винесена Відповідачем підлягає до скасування через її невідповідність чинному законодавству України, а адміністративна справа відносно Позивача до закриття на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 10.12.2024 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без виклику (з повідомленням) сторін.

19.12.2024 до суду від відповідача надійшов відзив, у якому заперечено позовні вимоги. В обґрунтування відзиву, зокрема, зазначено 23.09.2016 позивач звернувся до УДМС України в Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-III як особа, яка перебуває у шлюбі з громадянкою України понад два роки (дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.03.2002). 09.12.2016УДМС України в Кіровоградській області прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини З статті 4 Закону № 2491-III та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 19.12.2016.До УДМС України в Кіровоградській області з ДСІОБГ ДМС України надійшло подання ДСР НП України від 24.05.2021 № 5402/55/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 . Згідно з інформацією, зазначеною у поданні ДСР НП України встановлено, що відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки. Згідно з підпункту 13 пункту 606 додатком №1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) від 14.05.2021 «Про застування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента від 21.05.2021 № 203/2021, до позивача, як до суб`єкта підвищеного злочинного впливу, який має статус «кримінального авторитета» та учасника злочинної групи, застосовано санкції, а саме: інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебуванням Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова в прийнятті зави про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства, скасування рішень про набуття громадянства; припинення громадянства; примусове видворення за межі України). Отже, листом УДМС у Кіровоградській області від 31.05.2021 № 3501.5-2610/35.3-21, копія рішення від 27.05.2021 № 22 направлена позивачу. Пунктом 68 Порядку № 321 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України у місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію. Позивач у зазначений строк за межі України не виїхав та на даний час продовжує перебувати в Україні. З наведеного слідує, що позивач порушив вимоги пункту 68 Порядку № 321 та його подальше перебування на території України є незаконним. Мотивуючи подання позову у справі представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 вважає, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню. Зазначаємо, що позивач порушив вимоги абзацу 1 пункту 68 Порядку № 321, оскільки не залишив територію України у встановлений пунктом пункту 68 Порядку № 321 строк. Крім того, представник позивача вважає, що при ознайомлені з протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення та рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства правом скористатися послугами перекладача Хачатряну Р.П. не було надано. Відповідач зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено Подільським відділом 18.11.2024 та позивач із датою, часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення ознайомлений під підпис. Постанова про накладення адміністративного стягнення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена того ж дня. При цьому, 18.11.2024 позивач надав пояснення про те, що він дійсно перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів та ухилявся від виїзду з України, порушення здійснив з власної недбалості та розуміє українську мову. Зазначені обставини доводять про повне усвідомлення та розуміння позивачем обставин вчиненого ним правопорушення. Крім того, позивач уклав шлюб із громадянкою України, був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні та проживав в Україні тривалий час. Зазначене спростовує доводи представника позивача та прямо свідчить про те, що позивач в достатній мірі володіє українською мовою та розумів зміст рішення від 18.11.2024 № 12. При цьому, позивачем при оголошенні йому рішення від 18.11.2024 № 12 не заявлялась вимога про залучення перекладача та зазначено, що перекладача не потребує. Крім того, представник позивача зазначає, що позивач перебуває на території України, як громадянин Республіки Вірменія на підставі посвідки на постійне проживання від 19.11.2016року ІН118647. Зазначає, що позивач був документований посвідкою на постійне місце проживання НОМЕР_3 як громадянин російської федерації. Проте, з метою виконання рішення РНБО від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021, відповідачем прийнято рішення від 27.05.2021 № 22 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу. Отже законні підстави перебувати на території України у позивача відсутні. Про вказаний факт позивача було повідомлено листом від 31.05.2021 № 3501.5-2610/35.3-21. Вказаний лист був направлений поштовим зв`язком, однак, на даний час надати копію реєстру на відправлення кореспонденції немає можливості, оскільки 06.04.2023 вказані реєстри знищені відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 № 578/5. Таким чином, з урахуванням того, що представником ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження його порушеного права через винесення Подільським відділом постанови про накладення адміністративного стягнення не надано, наявні всі підстави стверджувати, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам статті 160 КАСУ.

08.01.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

20.01.2025 до суду від позивача надійшли письмові пояснення.

28.01.2025 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

05.02.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги повністю, просила відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив таке.

Подільським відділом у м. Кропивницький ЦПМ УДМС 18.11.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ № 001749, яким встановлено, що позивач не виїхав за межі території України після прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 203 КУпАП (а.с. 14-15).

18.11.2024 Подільським відділом у м. Кропивницький ЦПМ УДМС розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКВ № 001749, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 3400 грн (а.с. 12-13).

У зв`язку із незгодою з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1,3 ст. 9, ч. 1 ст. 17, 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Іноземці та особи без громадянства, які порушили законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або про державний кордон, зобов`язані під час притягнення до адміністративної відповідальності подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Відповідно до абз. 1 п. 68 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018 (далі Порядок №321) іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України в місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем були порушені ч. 1,3 ст. 9, ч. 1 ст. 17, 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 2 порядку ПКМУ №150 від 15.02.2021. В той же час, у поданому відзиві відповідач зазначає, і суд погоджується з таким твердженням, що у даному випадку позивачем порушено абз. 1 п. 68 Порядок №321. Однак, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на порушення позивачем Порядку 321. Натомість зазначено п. 2 порядку ПКМУ №150 від 15.02.2021, якого як вірно зазначає позивач, не існує. Суд відхиляє доводи відповідача про помилковість зазначення у постанові «п. 2 порядку ПКМУ №150 від 15.02.2021», в той час коли правильним є «п. 2 порядку ПКМУ №150 від 15.02.2012», оскільки чинне законодавство України не визначає можливості внесення до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності помилкових даних і їх подальше виправлення. Суд погоджується з позицією відповідача про те, що не правильне зазначення відповідачем правових норм, порушення яких інкримінується позивачу та не зазначення правильних норм, які мають бути зазначені у даному випадку вказують на незаконність оскаржуваної постанови.

Суд критично оцінює доводи відповідача про факт повідомлення позивача про скасування посвідки на постійне проживання листом від 31.05.2021 № 3501.5-2610/35.3-21 та про те, що вказаний лист був направлений поштовим зв`язком, однак, на даний час надати копію реєстру на відправлення кореспонденції немає можливості, оскільки 06.04.2023 вказані реєстри знищені відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 № 578/5 враховуючи таке. Матеріали справи не містять докази вручення позивачу рішення про скасування посвідки. Відсутність таких доказів, у зв`язку із закінченням терміну зберігання та обґрунтованим їх знищенням не підтверджують автоматично факт направлення та факт отримання позивачем вищезазначеного рішення про скасування посвідки на постійне проживання.

Суд відхиляє доводи позивача про не підписання ним пояснення від 18.11.2024, оскільки в матеріалах справи наявне вказане пояснення та відсутні докази, які б підтверджували фальсифікацію вказаного пояснення (а.с. 55). Таким чином, у вказаному поясненні позивачем зазначено про розуміння ним української мови, що спростовує доводи позивача про нерозуміння ним української мови і необґрунтовану відмову з боку відповідача в залученні перекладача.

В той же час ні у вказаному поясненні позивача, ні в матеріалах справи загалом відсутні докази дати повідомлення позивача про скасування посвідки на постійне проживання, що унеможливлює встановлення дати порушення позивачем місячного строку, визначеного абз. 1 п. 68 Порядок №321 та наявність в його діях умислу. При цьому суд зауважує, що позивач у поясненнях зазначає, що перевищив встановлений строк перебування в України більш як на 30 днів та ухилявся від виїзду з України, в той же час абз. 1 п. 68 Порядок №321 встановлює місячний строк, а не 30-ти денний, на виїзд з України іноземця чи особою без громадянства з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність необхідності повідомлення позивача за три дні до розгляду справи про адміністративне правопорушення та правомірність складення протоколу про адміністративне правопорушення і оскаржуваної постанови в один день, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних, та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (проінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення Вищевказані висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 31.02.2021 року по справі 676/752/17, від 21.03.2019 року по справі М 489/1004/17, від 30.01.2020 року по справі № 308/12552/16 та № 482/9/17, від 06.02.2020 року по справі № 205/7145/16.

Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок порушення процедури позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правничу допомогу.

Важливо відмітити, що процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійним, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності і за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Зі змісту протоколу від 18.11.2024 серії ПН МКВ № 001749 та постанови від 18.11.2024 серії ПН МКВ № 001749 вбачається, що вказані документи були складені відповідачем в один день, тобто 18.11.2024.

Таким чином, відповідачем на надано мінімального триденного строку позивачу на підготовку до розгляду справи, що є самостійними та безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини другої статті 203 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився.

Об`єктом цього правопорушення є правила перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України іноземців та осіб без громадянства. Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і порядок питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюється Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п.6 ч.1ст.1 Закону іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом складеної відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення, суть інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.203 КУпАП, полягає у перебуванні його на території України у строк більше 30-ти днів.

В той же час, як встановлено судом вище, в постанові зазначено порушення позивачем нормативного акта, якого не існує (п. 2 порядку ПКМУ №150 від 15.02.2021) та відсутність доказів повідомлення позивача про скасування посвідки на постійне проживання, що виключає умисел позивача на вчинення адміністративного правопорушення і відповідно склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови із закриттям справи про адміністративні правопорушення.

Стосовно інших доводів сторін, суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 245, 283, 287 КУпАП, Законом України «Про судовий збір» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Постанову Подільського відділу у місті Кропивницькому Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби від 18.11.2024 року серії ПН МКВ № 001749, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення відноено ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

відповідач: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, адреса: 25015, м. Кропивницький, вул. Ігоря Замоцького, буд. 25-а, ІКЮО 45200774 в особі Подільського відділу у місті Кропивницькому Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, адреса: 25006, м. Кропивницький, вул. Театральна, 6.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда А. В. Волоткевич