Справа № 520/11379/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 березня 2025 року справа №520/11379/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про визнання протиправним, скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі по тексту - відповідач-2) в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.03.2023 №, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 24.02.2022 позивача пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу період військової служби з 01.08.1979 по 23.10.1992 та періоди роботи з 16.09.1994 по 25.01.1996, з 16.03.1996 по 12.03.1998;

- допустити до негайного виконання рішення суду у частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 24.02.2022 ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що досягнувши пенсійного віку, встановленого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», він 15.03.2023 звернувся до ГУ ПФ України в Харківській області із заявою встановленого зразка та необхідними документами щодо призначення пенсії за віком на загальних засадах. Після реєстрації в ГУ ПФ України в Харківській області, заява позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФ України в Закарпатській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 22.03.2023 №, яким відмовлено йому у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Зазначає, що йому відповідачем не зараховано до страхового стажу періоди проходження військової служби у Збройних Силах, період навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» та роботи на території російської федерації. На переконання позивача, відмова у врахуванні таких періодів роботи до страхового стажу є, на його думку, безпідставною та протиправною.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 858,88 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачам запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

ГУ ПФ України в Харківській області 13.06.2023 через канцелярію суду подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком у зв`язку з недостатністю загального страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФ України в Закарпатській області засобами поштового зв`язку на адресу суду надіслало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у позивача відсутній необхідний стаж (28 років). Пенсійний орган зазначив, що загальний страховий стаж позивача складає 9 років 07 місяців 24 дні. Також вказав, що до загального страхового стажу не зараховано періоди проходження військової служби у Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992 так як надана позивачем довідка не містить номер реєстрації та підпис. Водночас вказало, що період навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» з 01.09.1979 по 08.10.1983 також не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні дані про поновлення навчання на денному відділенні. Крім того, не зараховано до страхового стажу позивача період роботи на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998, оскільки дані записи не відповідають інструкції ведення трудових книжок.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 15.03.2023 звернувся до ГУ ПФ України у Харківській області (за місцем реєстрації) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідним пакетом документів.

Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності вказану заяву та документи, які додані позивачем до неї, передані до ГУ ПФ України в Закарпатській області. За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ ПФ у України в Закарпатській області прийнято рішення від 22.03.2023 №, яким відмовлено у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано, що загальний страховий стаж позивача складає 9 років 07 місяців 24 дні (необхідний 28 років). Також вказав, що до загального страхового стажу не зараховано періоди проходження військової служби у Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992 так як надана позивачем довідка не містить номер реєстрації та підпис. Водночас вказано, що період навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» з 01.09.1979 по 08.10.1983 також не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні дані про поновлення навчання на денному відділенні. Крім того, не зараховано до страхового стажу позивача період роботи на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998, оскільки дані записи не відповідають інструкції ведення трудових книжок. Водночас вказано, що оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж (28 років) у призначені позивачу пенсії за віком відсутні правові підстави.

Не погоджуючись з вказаним рішення ГУ ПФ України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає:

- у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача період проходження військової служби у Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992;

- у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача період навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» з 01.09.1979 по 08.10.1983;

у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача період роботи на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 8 Закон України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-ІV починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років.

Позивач, вважаючи наявним у нього страхового стажу не менше 28 років, 15.03.2023 звернувся до органів пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Матеріалами справи підтверджується, що обчислений пенсійним органом (визначений для розгляду документів за принципом екстериторіальності) страховий стаж позивача становить 9 років 07 місяців 24 дні. При цьому, до страхового стажу не зараховано, зокрема період роботи на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998, оскільки дані записи не відповідають інструкції ведення трудових книжок.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України №1058-IV).

Приписами частини 2 статті 24 Закону України №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону України №1058-IV).

З огляду на наведене, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону України №1058-IV.

За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Приписами статті 62 Закону України №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тесту - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі №235/805/17, від 06.12.2019 у справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі №500/1561/17, від 05.12.2019 у справі №242/2536/16-а та інших.

Відповідно до записів №3 та №4 трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивача 16.09.1994 прийнято на посаду заступника директора фірми «БМК» (наказ від 16.09.94) та 25.01.1996 звільнено з посади заступника директора фірми «БМК» за власним бажанням (наказ від 25.01.1996). Вказані записи засвідчені підписом та печаткою керівника.

Крім того, відповідно до записів №3 та №4 трудової книжки серії НОМЕР_3 , позивача 16.03.1996 прийнято на посаду керівника підприємства «Лит ЛТД» (наказ від 16.03.1996) та 12.03.1998 звільнено з займаної посади у зв`язку з закриттям підприємства (наказ від 12.03.1998). Вказані записи засвідчені підписом та печаткою керівника.

ГУ ПФ України в Закарпатській області вважає, що дані записи не відповідають інструкції ведення трудових книжок, що є підставою для не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Оцінюючи вказані доводи відповідачів суд враховує, що на момент внесення у трудові книжки позивача спірних записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 1.5 Інструкції №58 передбачено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1. Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Положеннями пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Суд наголошує, що відповідно до положень Інструкції №58 заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником, тому відповідальним за заповнення трудової книжки, є роботодавець, а позивач не може нести відповідальності за допущені роботодавцем порушення при внесенні записів до трудової книжки.

Аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, з якої вбачається, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України №301).

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

З огляду на наведене, твердження відповідача про дані трудової книжки позивача не відповідають інструкції ведення трудових книжок спростовувати факт наявності у позивача страхового стажу у спірний період.

Також матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача.

Водночас до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (у частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Отже, доводи відповідача про те, що дані трудової книжки позивача не відповідають інструкції ведення трудових книжок мають наслідок незарахування періоду роботи до страхового стажу суд вважає безпідставними.

Відтак, суд дійшов до висновку, що період роботи позивача на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998 слід зарахувати до його стажу роботи, оскільки він підтверджений належним чином оформленими записами у трудовій книжці.

Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача період проходження військової служби у Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно статті 26 цього Закону включаються періоди: проходження військової служби по 31.12.2017 включно.

Приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637), передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: зокрема; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Довідкою «Октябрського райвоенкома города Харькова» від 02.02.1999 підтверджується проходження позивачем військової служби в Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992. Додатково проходження військової служби у спірний період підтверджено послужним списком, копія якого міститься у матеріалах справи.

З огляду на викладене період військової служби з 01.08.1979 по 23.10.1992 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача на підставі зазначеної довідки.

Щодо зарахування до загального страхового стажу позивача період навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» з 01.09.1979 по 08.10.1983, суд зазначає наступне.

Відповідно до диплома серії НОМЕР_4 позивач у 1979 році вступив до «Харьковского высшего военного авиационного училища летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» та 08.10.1983 закінчив повний курс.

Згідно з рішенням відповідача зазначений період навчання не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки відсутні дані про поновлення навчання на денному відділенні.

Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, належними доказами для зарахування періоду навчання до страхового стажу є диплом, посвідчення, свідоцтво, а також довідки та інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

З огляду на викладене період навчання з 01.09.1979 по 08.10.1983 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача на підставі наданого диплома.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення ГУ ПФ України у Закарпатський області від 22.03.2023 № про відмову у призначені позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

У рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем страхового стажу для призначення такого виду пенсії.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього стажу для призначення такої пенсії.

При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії.

За наведених обставин, правові підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відсутні.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У силу абзацу 14 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача від 15.03.2023 визначено ГУ ПФ в Закарпатській області, то саме це Управління і має завершити процедуру розгляду питання призначення пенсії позивачу.

Щодо виплати пенсії, суд зазначає наступне.

У силу абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Позивач перебуває на обліку як одержувач відповідних виплат у ГУ ПФ в Харківській області, а тому саме цей орган уповноважений проводити відповідні виплати.

Однак оскільки пенсія ще не призначена, то у відповідній частині вимог позов слід залишити без задоволення за передчасністю.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн, що підтверджується квитанцією, оригінал якої наявний у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1073,60 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 858,88 грн (1073,60 грн * 0,8).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 858,88 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, Харківська область, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, місто Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.03.2023 №, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.08.2021, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження військової служби у Збройних Силах з 01.08.1979 по 23.10.1992, навчання у «Харьковском высшем военном авиационном училище летчиков имени дважды Героя Советского Союза С.И. Грицевец ВВС, КВО» з 01.09.1979 по 08.10.1983 та роботи на території російської федерації з 16.09.1994 по 25.01.1996 та з 16.03.1996 по 12.03.1998, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_3 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів його роботи з 09.08.1982 по 09.08.1985, з 16.03.1989 по 31.12.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.03.2023, зарахувавши до стажу роботи ОСОБА_3 , періоди роботи з 09.08.1982 по 09.08.1985, з 16.03.1989 по 31.12.1991, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_3 у розмірі 1073,00 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА