Справа № 404/8853/24
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/8853/24
Номер провадження 2-а/404/142/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови, просив суд визнати протиправними дії поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області капрала поліції Солонецького Святослава Михайловича, при винесенні постанови серії ЕНА № 3123802 від 24 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області капрала поліції Солонецького Святослава Михайловича, серії ЕНА № 3123802 від 24 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що 24 вересня 2024 року поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області капрала поліції Солонецьким С.М. було винесено постанову серії ЕНА № 3123802 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до постанови він нібито 24 вересня 2024 року керуючи транспортним засобом, перевищив обмеження швидкості руху передбачене знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим порушив п.п. 12.9 б ПДР України.

Вказано, що 24 вересня 2024 року близько 16.00 год. слідуючи в напрямку з м. Тернопіль до м. Кропивницький в населеному пункті с. Романове Тернопільської області до автомобіля марки Peugeot 308, днз НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги підійшли працівники поліції, а саме поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області капрал поліції Солонецький С.М. та почав стверджувати, що буцімто позивач порушив ПДР, а саме, керуючи транспортним засобом перевищив обмеження швидкості руху передбачене знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим порушив п.п. 12.9 б ПДР України.

В розмові з поліцейським позивач почав вимагати пред`явлення доказів, що свідчать про вчинення ним правопорушення, інспектор з відео на приладі TruCAM на якому було зафіксовано автомобіль марки Peugeot 308, днз НОМЕР_1 на ділянці дороги, з вказаною швидкістю руху 88 км. на год. та будь яких посилань на дорожні знаки 3.29 та 3.31 ним на відео помічено не було. На питання чи є інші докази, інспектор вказав, що все бачив та на прохання показати відео з нагрудної камери відмовив, посилаючись на технічні можливості приладу.

В подальшій розмові з поліцейським позивач пояснив, що на відео з приладу TruCAM на вказаному відрізку дороги він не керував, з вказаним правопорушенням не погодився.

Інспектор не бажаючи почути його та заздалегідь переконаний в його вині, повідомив, що його персональні дані встановлено, частково зачитавши ст. 268 КУпАП без розгляду справи, повідомив, що у відношенні позивача буде винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, після чого попрямував до службового автомобіля.

Повернувшись через деякий час інспектор вручив постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн., в постанові зазначалось, що позивач керуючи тз, перевищив обмеження швидкості руху передбачене знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим порушив п.п. 12.9 Б ПДР України.

Позивач вважає. що поліцейським всупереч вимогам ст. 278, 279 та 280 КУпАП, грубо порушено норми чинного законодавства, не розпочав розгляд справи притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу. Позбавив його всіх гарантованих законом прав, в тому числі і щодо реалізації права на захист, одразу виніс постанову.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

18 грудня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та надав до суду фото з приладу TruCAM, фотознімок з сервісу Google Maps із зазначенням географічних координат, лист роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16 червня 2010 року; 4/4-2327, лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28 січня 2019 року № 3423-08/3679, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11 грудня 2023 року № 22-01/29822, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/І-2903-2012, експертний висновок Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 18 вересня 2024 року № 04/04/02-15478/ВН, лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49. Зазначав, що немає можливості надати будь які докази адміністративного правопорушення, оскільки закінчився строк зберігання відеозаписів. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області капрала поліції Солонецьким С.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3123802 від 24 вересня 2024 року, відповідно до якої водій ОСОБА_1 , 24 вересня 2024 року о 15:44 год. в с. Романове, дорога М30 172 км., керуючи транспортним засобом марки Peugeot 308, днз НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 88 км. на год., при дозволеній швидкості руху 50 км. на год., чим порушив вимоги п. 12.9б ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM.

Вказано, що до постанови додається відео та фото порушення, відео з н/к 472553.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353- XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII) визначається ПДР України, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.9 (б) ПДР України встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.6 ПДР України передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п. 12.9 б ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.9 б ПДР відповідачем надано до матеріалів справи фото з приладу TruCAM, фотознімок з сервісу Google Maps із зазначенням географічних координат, лист роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16 червня 2010 року; 4/4-2327, лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28 січня 2019 року № 3423-08/3679, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11 грудня 2023 року № 22-01/29822, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/І-2903-2012, експертний висновок Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 18 вересня 2024 року № 04/04/02-15478/ВН, лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року №22-38/49.

Так, на фотографії, зробленій за допомогою приладу TruCam, зафіксовано рух транспортного засобу Peugeot 308, днз НОМЕР_1 , зі швидкістю 88 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год., та зазначено дату і час фіксації, а також географічні координати місця скоєння правопорушення.

У розумінні ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оскаржуваній постанові зазначено інформацію про технічний засіб, яким було зафіксовано порушення визначеного п. 12.9 б ПДР, а саме міститься посилання на прилад TruCam.

Згідно матеріалів справи лазерний вимірювач швидкості TruCam отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

За змістом свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки TruCAM максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах приладу становить ±2 км/год в діапазоні від 2км/год до 200 км/год.

Отже, покази приладу TruCam оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності ч. 1 до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень можуть розміщуватися поліцейськими наступним шляхом: закріплюватися на однострої, закріплюватися у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтуватися/розміщуватися по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, вказана норма не містить імперативного припису щодо розміщення відеотехніки виключно стаціонарно вмонтованим способом. Зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що на виконання вимог ст. 283 КУпАП, інспектором зазначено засіб, яким здійснено відеозапис під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, не надання відповідачем відео з нагрудної камери поліцейського, яким було б зафіксовано процедуру розгляду матеріалів справи, унеможливлює встановлення послідовності дій поліцейського по даному факту порушення ПДР.

Суд зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд враховує висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 18.02.2020 року по справі № 524/9827/16-а, згідно з якими: «не вжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, є порушенням права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення» (п. 26-27).

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вини позивача, відтак позов слід задовольнити.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій протиправними, суд зазначає, що вони повністю охоплюються вимогами про скасування спірної постанови, а отже права та законні інтереси позивача повністю поновлюються за фактом її скасування. Тому відсутня необхідність окремо визнавати дії поліцейського протиправними, а у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 12, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3123802 від 24 вересня 2024 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в суді віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.03.2025 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда