Справа № 240/21218/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі

05 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/21218/24

категорія 104000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради, третя особа - ДП "Національні інформаційні системи", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо не вирішення по суті виправлення відомостей (помилки) при реєстрації в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_2 від 30.11.1999, який був посвідчений секретарем виконкому Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області ПРИСЯЖНЮКОМ М.І. за реєстровим номером 62;

- зобов`язати Черняхівську селищну раду Житомирського району Житомирської області вирішити по суті виправлення відомостей (помилки) при реєстрації в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_2 від 30.11.1999, який був посвідчений секретарем виконкому Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області ПРИСЯЖНЮКОМ М.І. за реєстровим номером 62. шляхом направлення до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (його філій) заяви в порядку визначеному Положенням про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 за N 1810/5. про виправлення відомостей (помилки) в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_2 , зокрема, прізвища, ім`я, по-батькові заповідача - з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

В обґрунтування позову зазначає, що через помилку при реєстрації заповіту ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , позивач не може вступити в спадщину після смерті ОСОБА_6 ; дані дії відповідача впливають на відновлення спадкового права позивача.

Ухвалою від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вчинив всі можливі дії для внесення виправлення у Спадковий реєстр, а тому відсутня протиправна бездіяльність.

Третя особа подала заперечення на позовну заяву, в яких вказала, що інформація до Спадкового реєстру внесено Житомирською філією ДП "Національні інформаційні системи" на підставі заяви Видиборської сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі належить закрити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_6 (а.с. 10-11).

При житті на ім`я ОСОБА_6 ОСОБА_5 склала заповіт (а.с. 8, 9), від 30.11.1999, який був посвідчений секретарем виконкому Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Однак, при реєстрації Житомирською філією ДП "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України 13.09.2006 вказаного заповіту № 62 в Спадковому реєстрі, заповідачем було вказано ОСОБА_7 (а.с. 14).

03.11.2023 Черняхівська селищна рада звернулась з листом № 02-11/3050 (а.с. 21) до Директора Житомирської регіональної філії ДП "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України з проханням виправити в Спадковому реєстрі в заповіті № 40617390 прізвище ім`я по батькові заповідача з ОСОБА_7 на ОСОБА_5 , на що отримала відмову (а.с. 20, 22-23).

04.09.2024 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу прийнято постанову № 487/02-31 (а.с. 24-25) про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Звертаючись з позовом позивач просив вирішити по суті виправлення відомостей (помилки) при реєстрації в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_5 , тобто встановити факт належності правовстановлюючих документів спадкодавцю, що в послідуючому призведе до визнання за позивачем право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року справі №442/1904/20 (провадження №61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».

У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

За усталеною судовою практикою Великої Палати Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За правилом пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та те, що даний спір підсудний цивільному суду (Черняхівському районному суду), суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, ч. 2 ст. 238 КАС України на користь позивача належить повернути сплачений ним судовий збір в сумі 1211,20 грн з Державного Бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:
Закрити провадження в адміністративній справі № 240/21218/24 за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради, третя особа - ДП "Національні інформаційні системи", про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1211,20 грн з Державного Бюджету України.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Семенюк

05.03.25