Справа № 757/31234/24-а
Суддя: Новак Р. В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києваEjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB
Категорія 129 EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИEjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB

19 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB

ВСТАНОВИВ:EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB

До Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 15.06.2023 в центрі населеного пункту Сираї в напрямку Чернігова, позивач був зупинений патрульними поліціантами першої роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області за перевищення швидкості на три кілометри (73 км/год). Отримавши постанову про перевищення швидкості, позивач сів до свої машини і хотів почати рух, проте, його на місці до початку руху зупинив інспектор Рябий О. С., який повідомив причину зупинки, а саме те, що позивач керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в) правил дорожнього руху. Після чого, 20.06.2023, позивач звернувся із письмовою скаргою до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на постанову серія ЕАС № 7170892 від 15.06.2023, з вимогою про її скасування відповідно до Порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. 05.07.2023 Начальник Управління повідомив позивачу про те, що залишив постанову без змін, а його скаргу без задоволення. У зв'язку з чим, 21.08.2023 позивач звернувся зі скаргою на неправомірні дії інспектора Рябого О.С. та начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стосовно зміни рішення начальника Управління Прищепи від 05.07.2023 щодо залишення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху без змін. 04.10.2023 ОСОБА_1. отримав відповідь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що порушень чинного законодавства в діях особового складу під час перевірки його скарги не виявлено. У січні 2024 року, позивач на своєму телефоні зайшовши в мобільний за стосунок «Дія», та побачив, що за ним рахується адміністративний штраф, який передано до виконавчої служби, і що штраф збільшився 510,00 грн. до 1020,00 грн., тому штраф він мусив сплатити. За таких обставин, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕАС №7170892 від 15.06.2023, якою ОСОБА_1. визнано винним за ч. 5 ст. 121 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Окрім того, разом із позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, яка обґрунтована тим, що позивач звернувся 04.02.2024 до Київського окружного адміністративного суду з відповідною позовною заявою, проте, тільки 21.06.2024 Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, у зв'язку з чим, ним пропущено строк звернення до суду.

Ухвалою від 16.07.2024 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

23.07.2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що виявлені недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 24.07.2024 у справі за вказаним позовом відкрито провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням осіб.

06.08.2024 від представника відповідача Національної Поліції України - Вовчук І.В. надійшов відзив у справі, відповідно до якого, позовну заяву просила залишити без розгляду, оскільки вона подана з пропуском визначеного законом строку. Окрім того, відмітила, що Національна поліція є неналежним відповідачем у справі, оскільки спірні правовідносини виникли у позивача саме з Департаментом патрульної поліції, як міжрегіональним територіальним органом поліції, що здійснює контроль за діяльністю управлінь патрульної поліції в областях.

07.08.2024 від ОСОБА_1. надійшла відповідь на відзив, у якій доводи відповідача вважав безпідставними, а також зазначив, що визначив НПУ відповідачем оскільки рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень в особі ДПП, як структурного підрозділу НПУ є протизаконними, порушили його права та неправомірно відреагували на його заяву.

В судове засідання учасники справи не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

15.06.2023 відносно ОСОБА_1. складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки.

Адміністративний позов про скасування постанови від 15.06.2023 подано до Печерського районного суду м. Києва 10.07.2024.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 287 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Нормами ст. 289 КпАП України встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, судом встановлено, що 20.06.2023, позивач скористався правом досудового врегулювання спору, шляхом подання відповідної скарги до Управління патрульної поліції в Чернігівській області на постанову серія ЕАС № 7170892 від 15.06.2023, з вимогою про її скасування.

05.07.2023 Начальником Управління патрульної поліції в Чернігівській області позивачу повідомлено про те, що постанова залишена без змін, а його скарга - без задоволення.

У зв'язку з чим, 21.08.2023 позивач звернувся зі скаргою на неправомірні дії інспектора Рябого О.С. та начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стосовно зміни рішення начальника Управління Прищепи від 05.07.2023 щодо залишення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху без змін.

За загальним правилом строк продовжується на час досудового врегулювання спору - процедури адміністративного оскарження відповідного рішення до контролюючого органу (від дня подачі скарги до моменту отримання рішення контролюючого органу за результатами її розгляду).

З матеріалів справи слідує, що 04.10.2023 ОСОБА_1. отримав відповідь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про те, що порушень чинного законодавства в діях особового складу під час перевірки його скарги не виявлено.

Тобто, саме з 04.10.2023 позивач мав відраховувати строк звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 відступив від раніше викладених висновків та вказав що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Відтак, обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

У позовній заяві ОСОБА_1. заявляє про те, що 04.10.2023 йому вже було відомо про той факт, що його скаргу залишено без задоволення, а постанову без змін, поряд з цим, в подальшому він вказує на те, що в січні 2024 року він зайшов у за стосунок «Дія» та побачив, що за ним рахується несплачений штраф, що слугувало йому підставою для звернення до Київського Окружного адміністративного суду.

Тобто, на той час, коли він у січні 2024 року заходив у застосунок «Дія» йому вже був достеменно відомий той факт, що його постанова про притягнення до адміністративної відповідальності залишена без змін.

Проте, як було зазначено судом вище, позивач мав право звернутися за захистом свого порушеного права починаючи в 10-денний строк з моменту отримання відповіді Органу досудового розслідування про залишення його скарги без задоволення, а саме з 04.10.2023.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зазначає про загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою з`ясування обставин, зокрема і щодо подальшого проходження військової служби після відновлення тимчасово втраченої працездатності.

Позивач обґрунтовує поважність пропуску строків на подання такої заяви тим, що Київським Окружним адміністративним судом лише 21.06.2024 було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду лише 04.02.2024. Тобто, вже з пропуском строків визначених вищевикладеними нормами кодексу.

Відтак, позивачем без поважних причин пропущено встановлений строк для звернення до суду.

За висновком Верховного Суду Суд таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою, оскільки доказів зворотного матеріали адміністративного позову не містять.

Дослідивши викладені доводи, викладені у заяві про поновлення строків звернення до суду, суд дійшов висновку про їх неповажність та недоведеність саме за наведених обставин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду.

У зв'язку з залишенням позову ОСОБА_1. без розгляду, суд не аналізує обґрунтованість доводів відповідача викладених у відзиві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 286-289 КПАП України, ст.ст. 5, 122, 123, 292, 293, 294, 295 КАС України, -EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB

УХВАЛИВ:EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Новак