Справа № 320/12628/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Київ № 320/12628/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Денисенко О.М.,

від відповідача - Пилипенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН»

до Державної служби експортного контролю України

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН" з позовом до Державної служби експортного контролю України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача по введенню процедури державного експортного контролю за міжнародною передачею (експортом) товарів, а саме № 24 «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів», позивача, згідно з доданим Переліком;

- зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій з введення процедури державного експортного контролю за міжнародною передачею (експортом) товарів, а саме № 24 «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» позивачу, згідно з доданим Переліком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що дії відповідача по введенню процедури державного експортного контролю за міжнародною передачею (експортом) товарів, є протиправними, позаяк позивач виробляє безшовні труби з нержавіючих сталей для цілей цивільного використання, яке не має своєю метою створення зброї масового знищення, вони не мають жодного відношення до діяльності з розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки. Відповідач не навів підстав та/або доказів, які б свідчили про використання та/або можливість використання товарів позивача для виготовлення зброї масового знищення, а отже, включивши товари позивача до Переліку, відповідач діяв очевидно протиправно та без достатніх для того правових підстав.

На переконання позивача, відповідач оскаржуваними діями порушив права та інтереси товариства, які полягали у законному сподіванні на можливість продажу товарів на світовому, зовнішніх ринках, які не є товарами подвійного використання, що не давало підстав для застосування процедури, передбаченої ст. 10 Закону № 549-ІV. Також, позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив право позивача на мирне користування власним майном.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 у задоволенні заяви Державної служби експортного контролю України про застосування позовної давності в адміністративній справі відмовлено.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що ст. 10 Закону № 549-ІV підлягає застосуванню до міжнародного постачання будь-якого товару подвійного призначення, якщо наявні обґрунтовані підстави запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь. Усунення Держекспортконтролю від таких заходів може мати наслідком недотримання Україною міжнародних зобов`язань та, відповідно, порушення національних інтересів.

Відповідно до порядку застосування Держекспортконтролем до товарів передбаченої ст. 10 Закону процедури державного експортного контролю, наказом Держекспортконтролю від 01.07.2022 № 57, введено в дію рішення колегії Державної служби експортного контролю України згідно із протоколом № 1-3К від 29.06.2022 про застосування процедури державного експортного контролю у порядку, визначеному ст. 10 Закону, до експорту товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» згідно переліку.

Вказане рішення було ухвалене на підставі повідомлень Міністерства оборони України (лист від 06.09.2021 № 403/3/2/8491), Служби безпеки України (лист від 04.12.2020 № 2/4/3-9315нт), Головного управління розвідки Міністерства оборони України (від 10.12.2021 № 222/14/185дск - має гриф «для службового користування») та Служби зовнішньої розвідки України (лист від 10.01.2022 № 14/3/42дск/П - має гриф «для службового користування») про можливість «військового кінцевого використання» «безшовних труб з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів». Зокрема, зазначено, що такі товари окрім цивільного вжитку систематично використовуються та можуть використовуватися підприємствами військово-промислового комплексу, зокрема, російської федерації, у сфері атомної енергетики та аерокосмічній галузі, у військовому кораблебудуванні та судноремонті, для виготовлення та ремонту двигунів літаків типу МіГ-29, а також, для виробництва, ремонту та модернізації інших турбореактивних авіаційних двигунів для військової техніки. Також вказано, що можливий безперешкодний експорт таких товарів до країни-агресора призведе до порушення рішення РНБО від 27.08.2014 «Про заходи щодо удосконалення державної військово-технічної політики», введеного в дію Указом Президента України № 691/2014, і створить умови для використання нею цих товарів для виробництва, ремонту та удосконаленні зброї, яку буде використано проти українського народу.

Водночас, відповідач зауважує, що позивач не звертався до Держекспортконтролю за отриманням дозвільних документів щодо експорту вказаних вище товарів, однак намагається втрутитися в дискреційну діяльність Держекспортконтролю. Таким чином, враховуючи те, що застосування Держекспортконтролем передбаченої ст. 10 Закону процедури державного експортного контролю є правом відповідача і він наділений свободою в ухваленні відповідних рішень щодо застосування цієї норми, то такі його повноваження є дискреційними, а отже, втручання у таку його діяльність заборонені.

Окрім того, відповідач наголошує на тому, що державний експортний контроль за міжнародними передачами товару не передбачає як такого обмеження суб`єктів господарювання реалізації ними прав на володіння майном або на реалізацію ними продукції, її експорту, імпорту тощо. Такий контроль фактично полягає у спостереженні з боку держави за переміщенням певних видів товарів з метою недопущення порушення норм українського законодавства та міжнародного права в частині не розповсюдження зброї, у тому числі, масового знищення, дотримання і виконання взятих Україною на себе міжнародних договорів, забезпечення національних інтересів та обороноздатності держави.

Проте, позивач до позову не додав доказів, а у позові не навів фактів, застосування відповідачем процедури державного експортного контролю, передбаченої ст. 10 Закону виключно до продукції ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», а також, що майнові права товариства порушені, зокрема, щодо обмеження відповідачем права позивача на продаж продукції на світових ринках, на експорт такої продукції.

До суду стороною позивача було подано відповідь на відзив, за змістом якої, товариство не погоджується з доводами відповідача у відзиві на позовну заяву та вважає, що останні не спростовують обґрунтувань товариства, що покладені в основу позовної заяви.

Також, зауважено, що копії наказу ДСКЕКУ від 01.07.2022 № 57, рішення колегії ДСЕКУ згідно із протоколом № 1-ЗК від 29.06.2022, листів Міністерства оборони України від 06.09.2021 № 403/3/2/8491 та Служби безпеки України від 04.12.2020 № 2/4/3-9315нт не були засвідчені відповідачем належним чином, при цьому, зміст останніх прийнято на підставі інформації та характеристик товарів, що виробляються зовсім іншим суб`єктом господарювання - ТОВ «Виробниче об`єднання «ОСКАР», та у відповідності до інших стандартів. Як вже зазначалось позивачем у позовній заяві, а також відповідно до інформації, що міститься в Дослідженні продукції компанії ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН від 08.05.2023, позивач виробляє безшовні труби з нержавіючих сталей у відповідності до стандартів ASTM А213/А213М, ASME SA213/SA213M, ASTM А269/А269М, EN 10216-5 для Цілей цивільного використання, яке не має своєю метою створення зброї масового знищення. У свою чергу, висновки ДП «НДТІ» підтверджують те, що продукція, яка є в спеціалізації ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», не є товаром спеціального призначення для військового використання або модифікованим для військового використання, і не входить до Додатку до Порядку «Список товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю».

Отже, на переконання позивача, викладене підтверджує, що дії відповідача по встановленню вимог про застосування ст. 10 Закону до товарів, виробництва позивача, є протиправними та необґрунтовані.

Відповідачем до суду надано заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно про протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа № 320/12628/23 була передана на розгляд судді Пановій Г.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 прийнято справу до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідмоленням сторін. Призначено судове засідання на 02.09.2024.

Позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, копії висновків ДП «НДТІ» Позиція № 2-23 Додатку до листа Держекспортконтролю України № 2209/34-23 від 27.04.2023.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Засслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до інформації, яка розміщена на офіційній сторінці Державної служби експортного контролю України в мережі Інтернет: суб`єкти, що мають намір здійснити експорт (транзит, тимчасове вивезення) наведених у таблииі товарів, а також послуг, які надаються стосовно цих товарів, незалежно від того, зазначені вони у списках товарів, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, чи ні, враховуючи положення статті 10 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», зобов`язані звернутися до Держекспортконтролю за отриманням дозволу (висновку) на право здійснення міжнародної передачі».

У відповідності до пункту 24 (двадцять чотири) вищезгаданої таблиці необхідне отримання дозволу на право здійснення міжнародної передачі: «Безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів (згідно з завантажуваним переліком)».

До Переліку безшовних труб належать безшовні труби з нержавіючих сталей, які виробляються Приватним акціонерним товариством «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН».

ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності у галузі здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю (Посвідчення про реєстрацію суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності, як суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів у ДСЕК України № 2230/91/2023 від 28 грудня 2020 року) виробляє безшовні труби з нержавіючих сталей, однак, позивач наголошує на тому, що лише для цілей цивільного використання, яке не має своєю метою створення зброї масового знищення.

Позивач виробляє перелік труб, які зазначені у додатку до даної позовної заяви та які відповідають вимогам стандартів АЗТМ А213/А213М, АЗМЕ 5А213/8А213М, АЗТМ А269/А269М, ЕМ 10216-5. Стандарти АЗТМ А213/А213М та АЗМЕ 5А213/8А213М поширюються на безшовні труби котлів, пароперегрівачів і теплообмінників із феритної та аустенітної сталі. Стандарт А8ТМ А269/А269М охоплює безшовні та зварні аустенітні сталеві труби з номінальною товщиною стінки для загальної стійкості до корозії та експлуатації при низьких або високих температурах. Стандарт EN 10216-5 установлює технічні умови постачання безшовних труб круглого поперечного перерізу, виготовлених з аустенітної (охоплюючи жаротривку) та аустеніто- феритної нержавіючий сталі. Труби призначені для роботи під тиском в умовах корозійної тривкості за кімнатної температури, за низьких або підвищених температур. Труби Стандарту ЕМ 10216-5 є трубами загального призначення, які використовуються як елементи трубопроводів в різних галузях промисловості; нафтохімічної, нафтогазової, енергетичної, переробної, харчової, металургійної та інших галузях промисловості.

Таким чином, позивач вважає, що продукція товариства виробляється за стандартами, які передбачають використання продукції виключно у мирних цілях, які не відносяться до виготовлення зброї, а тим більше до виготовлення зброї масового знищення.

Позивач вважає, що відповідач своїми протиправними діями по включенню без достатньо обґрунтованих правових підстав та законних висновків товарів, які виробляються позивачем, до зазначеного Переліку, порушив права та інтереси позивача, які полягали у законному сподіванні на можливість продажу товарів на світовому, зовнішніх ринках.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 549-IV), цей Закон регулює діяльність, пов`язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.

Відповідно до змісту ст. 4 Закону № 549-IV, державна політика в галузі державного експортного контролю формується, серед іншого, відповідно до принципів обов`язковості виконання міжнародних зобов`язань України щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки та встановлення державного контролю за здійсненням міжнародних передач товарів військового призначення і подвійного використання, а також забезпечення здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.

Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі № 826/27818/15, дійшов висновку, що міжнародна передача товарів військового призначення та подвійного використання є предметом підвищеного державного контролю, оскільки ця сфера має надважливе міжнародне та суспільне значення. Україна, виступаючи суб`єктом міжнародного співробітництва у сфері протидії незаконному поширенню зброї та інших товарів військового та подвійного призначення, прийняла на себе, крім іншого, зобов`язання щодо створення ефективної системи контролю за поставками такої продукції. Отже, здійснюючи діяльність у сфері експорту товарів військового призначення та подвійного використання, суб`єкт господарської діяльності несе підвищену відповідальність за дотримання вимог законодавства, що регулює таку діяльність.

Відповідно до приписів ст. 10 Закону № 549-IV, при отриманні центральними органами виконавчої влади, що здійснюють державний експортний контроль, інформації про наміри або можливість використання будь-яких товарів, не внесених до списків, у державах, що є їх кінцевими споживачами, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки зазначені органи зобов`язані поінформувати про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який має право у зв`язку з цим застосовувати до таких товарів процедури державного експортного контролю.

Державний експортний контроль здійснюється також і стосовно експорту, імпорту або тимчасового вивезення товарів, не внесених до списків, у разі, коли: такі товари ввозяться на територію України з наданням міжнародного імпортного сертифіката на вимогу держави-експортера; експорт або тимчасове вивезення таких товарів за межі України здійснюється до держав, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання таких товарів.

Якщо будь-якому суб`єкту господарювання повідомлено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, або йому стало відомо іншим шляхом про можливість повного чи часткового використання будь-яких товарів, що передбачаються для експорту або тимчасового вивезення до інших держав, для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки, або для військового кінцевого використання у державах, стосовно яких резолюціями Ради безпеки Організації Об`єднаних Націй, інших міжнародних організацій, членом яких є Україна, чи національним законодавством установлене повне або часткове ембарго на постачання товарів військового призначення, цей суб`єкт зобов`язаний звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, за отриманням дозволу на право здійснення експорту цих товарів незалежно від того, зазначені вони у списках чи ні.

Тож, з наведеного слідує, що підставою для застосовування до товарів, що підлягають державному експортному контролю, процедури державного експортного контролю, є інформація про наміри або можливість їх використання для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки і Закон не зобовґязує уповноваженого суб`єкта перевіряти отриману інформацію.

Верховний Суд вирішуючи питання застосування ст. 10 Закону № 549-IV у подібних правовідносинах у постанові від 04.03.2020 у справі № 826/27818/15 дійшов наступних висновків: «…запровадження державного експортного контролю з метою запобігання розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь відбувається з визначених законом підстав та щодо товарів незалежно від того чи зазначені вони у списках товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Приписи ст. 10 Закону № 549-IV підлягають застосуванню до міжнародного постачання будь-якого товару подвійного призначення, якщо наявні обґрунтовані підстави запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь. Усунення Держекспортконтролю від таких заходів може мати наслідком недотримання Україною міжнародних зобов`язань та, відповідно, порушення національних інтересів.».

У справі, яка розглядається, підставою для введення відповідачем на підставі ст. 10 Закону № 549-IV процедури державного експортного контролю за позивачем слугувала інформація на підставі повідомлень Міністерства оборони України (лист від 06.09.2021 № 403/3/2/8491), Служби безпеки України (лист від 04.12.2020 № 2/4/3-9315 нт), Головного управління розвідки Міністерства оборони України (від 10.12.2021 № 222/14/185дск - має гриф «для службового користування») та Служби зовнішньої розвідки України (лист від 10.01.2022 № 14/3/42дск/П - має гриф «для службового користування») про можливість «військового кінцевого використання» «безшовних труб з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів». Зокрема, зазначено, що такі товари окрім цивільного вжитку систематично використовуються та можуть використовуватися підприємствами військово-промислового комплексу, зокрема, російської федерації, у сфері атомної енергетики та аерокосмічній галузі, у військовому кораблебудуванні та судноремонті, для виготовлення та ремонту двигунів літаків типу МіГ-29, а також, для виробництва, ремонту та модернізації інших турбореактивних авіаційних двигунів для військової техніки. Також, відповідачем враховано, що можливий безперешкодний експорт таких товарів до країни-агресора призведе до порушення рішення РНБО від 27.08.2014 «Про заходи щодо удосконалення державної військово-технічної політики», введеного в дію Указом Президента України № 691/2014, і створить умови для використання нею цих товарів для виробництва, ремонту та удосконаленні зброї, яку буде використано проти українського народу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, товариство наголошує на тому, що безшовні труби, виробником яких є позивач, є товарами загального призначення та виробляються за стандартами, які передбачають використання цієї продукції виключно у мирних цілях і, на його думку, не можуть застосовуватися для виготовлення зброї масового знищення. При цьому, в підтвердження своїх доводів, додано до позовної заяви дослідження продукції, яку виробляє ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕИН», що проведене 08.05.2023 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , яке позивач доводить, як проведення попередньої ідентифікації товарів (безшовних труб).

Також, позивач посилається і на те, що відповідачем не наведено доказів використання таких товарів для виготовлення зброї маеового знищення, а отже, вважає, що підстав для застоеування до таких товарів процедури державного експортного контролю у відповідності до ст. 10 Закону немає, з огляду на що, дії Державної служби експортного контролю України порушують його права та інтереси на мирне користування власним майном, що полягає у протиправному обмеженні експорту його продукції.

Суд звертає увагу на те, що Державна служба експортного контролю України, відповідно до ст. ст. 1, 6 Закону та пункту 1 Положення про Державну службу екепортного контролю України, затвердженого постановою Кабінету Мініетрів України від 31.03.2015 № 159 (далі - Положення), наділена повноваженнями здійснювати державний експортний контроль, який представляє собою комплекс заходів з контролю за міжнародними передачами товарів, їх викориетанням юридичною чи фізичною особою з метою забезпечення захисту інтересів національної безпеки та відповідно до міжнародних зобов`язань України.

До принципів державного експортного контролю, визначених у ст. 4 Закону, відносяться, зокрема, пріоритетність національних інтересів України, зокрема, військових та політичних, захист яких є необхідним для забезпечення національної безпеки, а також, обов`язковість виконання міжнародних зобов`язань України щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки та встановлення державного контролю за здійсненням міжнародних передач товарів військового призначення і подвійного викориетання, забезпечення здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.

При цьому, як зазначено у ст. 5 Закону, до методів здійснення державного експортного контролю належать: ідентифікація товарів, що передбачає встановлення відповідності конкретних товарів, які є об`єктами міжнародних передач, найменуванню та опису товарів, внесених до спиеків товарів, що підлягають державному екепортному контролю; надання дозволів чи висновків на здійснення міжнародних передач товарів або проведення переговорів щодо здійснення таких передач; здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідно до законодавства; застосування санкцій до суб`єктів господарювання, які порушили порядок здійснення таких передач, установлений цим Законом та іншими актами законодавства в галузі експортного контролю.

Згідно приписів ч. 6 ст. 6 Закону, Держекспортконтроль безпосередньо або спільно з іншими центральними органами виконавчої влади та розвідувальними органами України сприяє здійсненню діяльності, пов`язаної з міжнародною передачею товарів, коли це відповідає національним інтересам, передусім завдяки створенню нових і збереженню існуючих робочих місць у галузі високих технологій, або обмежує чи забороняє провадження такої діяльності в разі, коли це суперечить національним інтересам України, її міжнародним зобов`язанням, цілям боротьби з тероризмом, а також у разі, коли є підстави вважати, що зазначені товари належать до зброї масового знищення чи призначені для створення такої зброї, засобів її доставки, або за відсутності належних гарантій (зобов`язань) щодо кінцевого використання товарів.

У відповідності до ст. ст. 8, 9 Закону, Кабінет Міністрів України своїми постановами від 20.11.2003 № 1807 та від 28.01.2004 № 86, затвердив списки з найменуваннями і описом товарів військового призначення, а також, товарів подвійного використання, які підлягають державному експортному контролю.

Таким чином, правовідносини, які виникають в процесі здійснення державного експортного контролю, зокрема, запровадженого за ст. 10 Закону, прямо впливають на забезпечення захисту національних інтересів України, з огляду на що, суд вважає, що відповідачзастосовуючи до товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» процедуру державного експортного контролю, діяв у межах та у спосіб, що визначені Конституцією, Законами та підзаконними нормативно-правовими актами, і з метою захисту національних інтересів для запобігання.

Перелік товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» з відповідною інформацією розміщено 05.07.2022 на офіційному загальнодоступному сайті відповідача у розділі «Експортний контроль. Стаття 10 Закону».

Також, під час розгляду даного спору, позивачем не спростовано доводів сторони відповідача щодо того, що ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» не звертався до Держекспортконтролю за отриманням дозвільних документів щодо експорту вказаних вище товарів.

У судовій практиці на підставі Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2, прийнятої 11.03.1980, сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд, з певною свободою) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення, саме такого, яке він вважає найкращим за певних обставин. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Дискреція не є довільною, адже вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на переконання суду, враховуючи те, що застосування Держекспортконтролем передбаченої ст. 10 Закону процедури державного експортного контролю є правом відповідача і він наділений свободою в ухваленні відповідних рішень щодо застосування цієї норми, то такі його повноваження є дискреційними, а отже, втручання у таку його діяльність заборонені, без встановлення, що такі дії/рішення цього органу суперечать приписам законодавства та виходять за межі наданих повноважень, чого, у даній справі, судом не було встановлено.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що товари «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів», список яких розміщено на офіційному загальнодоступному сайті Держекспортконтролю у розділі «Експортний контроль. Стаття 10 Закону», до яких відповідачем застосовано передбачену статтею 10 Закону процедуру державного експортного контролю, не можуть буди використані для створення зброї, вироблені для мирних ціле, не є товарами військового призначення або подвійного використання, а отже, щодо них не може застосовуватися процедура державного експортного контролю.

На підтвердження обставини на якій ґрунтуються позовні вимоги, позивач надав лише Дослідження продукції компанії ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», а саме, «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів», проведене ФОП ОСОБА_1 08.05.2023, що на переконання позивача, доводить ідентифікацію товарів, що не належать до товарів військового призначення або подвійного використання, не мають жодного відношення до діяльності з розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки, а є такими, що призначені виключно для цивільного використання.

Водночас, з цього приводу, суд звертає увагу на те, що ст. ст. 11, 12 Закону та Положенням про порядок проведення експертизи в галузі експортного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 № 767, передбачено, що експертиза в галузі державного експортного контролю для ідентифікації товарів, оцінки стану забезпечення захисту інтересів національної безпеки, дотримання міжнародних зобов`язань України, пов`язаних з нерозповсюдженням зброї масового знищення, засобів її доставки та обмеженням передач звичайних озброєнь, а також заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях, для визначення значення експорту товарів з точки зору можливості створення в державі, яка є кінцевим споживачем цих товарів, зброї масового знищення або засобів її доставки, звичайних видів озброєння та військової техніки або придбання будь-яких товарів, що можуть бути використані у створенні зброї масового знищення чи засобів її доставки, проводиться виключно Державною службою експортного контролю України, і саме така експертиза визначає належність до товарів військового призначення або подвійного використання і необхідність застосування до йих процедури державного експортного контролю.

У даному випадку, відповідач акцентує увагу на тому, що результати такої експертизи щодо товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» знайшли своє відображення у рішенні колегії Державної служби експортного контролю України, яке зафіксоване у протоколі № 1-ЗК від 29.06.2022, та наказі Держекспортконтролю № 57 від 01.07.2022, а отже, саме ці документи підтверджують той факт, що вказані товари підлягають державному експортному контролю, та спростовують доводи Позивача про виключно цивільну можливість їх використання.

Поряд з цим, законодавство передбачає можливість за ініціативи замовника проведення юридичними особами, окрім органів державної влади, які мають на це повноваження, недержавної експертизи щодо попередньої ідентифікації товарів в галузі державного експортного контролю.

Натомість, результати такої недержавної експертиза мають рекомендаційний характер та проводяться виключно юридичними особами, яким надано відповідні повноваження та видане свідоцтво Держекспортконтролем у передбаченому наказом Державної служби експортного контролю України від 15.03.2006 № 82 порядку. Перелік таких юридичних осіб розміщено на офіційному сайті Держекспортконтролю. Суд вважає, що вказаний висновок не є обовґязковим для врахування, а також позивачем не надано доказів того, що у ФОП ОСОБА_1 наявні повноваження на проведення недержавної експертизи щодо попередньої ідентифікації товарів в галузі державного експортного контролю, тому таке дослідження продукції компанії ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» від 08.05.2023, не є ідентифікацією товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» в галузі державного експортного контролю. Окрім того, суд звертає увагу і на те, що дослідження продукції компанії ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» від 08.05.2023 стосується виключно продукції вказаної компанії, тоді як спір в даному випадку має відношення до застосування Держекспортконтролем передбаченої статтею 10 Закону процедури державного експортного контролю до товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» згідно списку, розміщеному на офіційному сайті відповідача.

У даному випадку, у позовній заяві товариство посилається на те, що відповідач своїми протиправними діями по застосуванню до товарів «безшовні труби з нержавіючих сталей, цирконієвих, титанових та нікелевих сплавів» передбаченої статтею 10 Закону процедури державного експортного контролю порушив права та інтереси ПАТ «СПЮ», які полягали у законному сподіванні на можливість продажу товарів на світовому, зовнішніх ринках», однак, суд не приймає до уваги вказані доводи, позаяк, Державна служба експортного контролю України не застосовувала передбачену статтею 10 Закону процедуру державного експортного контролю конкретно до товарів ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН». Такий контроль фактично полягає у спостереженні з боку держави за переміщенням певних видів товарів з метою недопущення порушення норм українського законодавства та міжнародного права в частині не розповсюдження зброї, у тому числі, масового знищення, дотримання і виконання взятих Україною на себе міжнародних договорів, забезпечення національних інтересів та обороноздатності держави.

Водночас, позивач не надав суду доказів застосування відповідачем процедури державного експортного контролю, передбаченої ст. 10 Закону виключно до продукції ПАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», а також, що майнові права товариства порушені Держекспортконтролем, зокрема, щодо обмеження відповідачем права позивача на продаж продукції на світових ринках, на експорт такої продукції (не надання дозволу на експорт).

Крім того, передбачена статтею 10 Закону процедура державного експортного контролю була застосована до вказаних товарів на підставі рішення колегії Державної служби експортного контролю України, оформленого протоколом № 1-3К від 29.06.2022, та затвердженого наказом Держекспортконтролю від 01.07.2022 № 57, які на даний час не втратили чинність. Протилежного суду не наведено.

Окрім того, судом береться до уваги інформація, надана відповідачем у відзиві щодо того, що позивач зареєструвався у Держекспортконтролі, як суб`єкт міжнародних передач товарів подвійного використання, а саме, «труби безшовні нержавіючі, одержані способом холодної деформації (Код за УКТЗЕД ), що підтверджується Посвідченням про реєетрацію № 2230/91/2023 від 28.12.2020, зі строком дії до грудня 2023 року, чим фактично визнав те, що його продукція, у томі числі, належить до товарів подвійного використання.

При цьому, важливим на переконання суду є те, що заходи державного експортного контролю не передбачають блокування господарської діяльності підприємства, а лише вводять процедури контролю за переміщенням окремих видів товарів, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов`язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.

За таких фактичних обставин, доводи позивача щодо протиправності дій відповідача по запровадженню щодо позивача процедур експортного контролю, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм права. Навіть експорт товарів у попередні періоди не може бути безумовною підставою для продовження такої діяльності без процедур експортного контролю після отримання інформації від компетентних органів про наміри або можливість використання товарів для розроблення, виробництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, зберігання, виявлення, ідентифікації або для розповсюдження зброї масового знищення чи засобів її доставки.

Суд також вважає, що наданий позивачем до справи висновок ДП «НДТІ» Позиція № 2-23 Додатку до листа Держекспортконтролю України № 2209/34-23 від 27.04.2023, не спростовує попередніх висновків суду та не доводить відсутності у відповідача компетенції здійснення заходів експортного контролю за даних обставин. Отже, вказаний висновок не впливає на результати розгляду спору.

При розгляді даного спору, судом також враховуються і висновки Верховного Суду у постанові від 26.01.2024 у справі № 160/6244/20.

За наведених обставин у справі, суд дійшов висновку щодо правомірності оскаржуваних позивачем дій відповідача та про відсутність підстав для задоволення зокрема і похідних позовних вимог про зобов`язання відповідача утриматися від вчинення дій з введення процедури державного експортного контролю за міжнародною передачею (експортом) товарів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на кожний аргумент у позовній заяві, оскільки вони не є визначальними та не спростовують висновки суду по суті спору або не стосуються предмету спору.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного спору. При цьому відповідач довів суду правомірність своїх дій. Отже, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 05 березня 2025 р.