Справа № 300/593/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2025 р. справа № 300/593/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про
визнання протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 16.01.2025 за №1838/1.2-39, щодо звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту від 30.12.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи;
зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби згідно поданого рапорту від 30.12.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану, за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач подав рапорт на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи та потребує догляду. Розглянувши рапорт позивача, військова частина НОМЕР_1 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та таку, що порушує його законні права та інтереси. Обгрунтовує, що додані до рапорту нотаріально засвідчені копії документів, є належними документами, які підтверджують потребу дружини, як особи з інвалідністю ІІ групи, у постійному сторонньому догляді. Відтак, у позивача наявні підстави для звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 12.02.2025. Відповідно до відзиву відповідач заперечив проти позову, з мотивів, що в даному випадку, для підтвердження необхідності стороннього догляду за дружиною ОСОБА_2 , позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії, оскільки необхідність здійснення постійного стороннього догляду за особами з інвалідністю, що досягли повноліття підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. Поданий позивачем Висновок ЛКК №102/1 не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження необхідності постійного стороннього догляду. Представник відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.41-50).
20.02.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з аргументами відповідача. Вважає, що наданий висновок ЛКК КНП «Делятинська міська лікарня планового та лікування та реабілітації» Делятинської селищної ради від 09.09.2024 №102/1 є підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною ОСОБА_2 (а.с.70-73).
Правом подання заперечення на відповідь відповідач не скористався.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем (а.с.16-19).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 позивач з 14.05.2024 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 22).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0887120 від 06.06.2017 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, інвалідність встановлена на строк: без терміну переогляду (а.с. 26).
Згідно Висновку від 09.09.2024 № 102/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП «Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації» Делянтинської селищної ради, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 09.09.2025 (а.с.29).
Згідно висновку ЛКК КНП «Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації» Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024 ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 30).
Відповідно до довідки №577 від 30.09.2024, виданої КП «Пасічнянський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Пасічнянської сільської ради, ОСОБА_2 потребує постійного догляду (а.с.31).
Позивачем подано рапорт про звільнення з військової служби відповідно до п. "г" ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з наявністю дружини, якій встановлено ІІ групу інвалідності та потребує догляду, що не заперечується сторонами (а.с.33).
За результатом розгляду рапорта позивача, військова частина НОМЕР_1 листом від 16.01.2025 №1838/1.2-39 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною (а.с.34).
Вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
В свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби унормовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Так, пунктом 6 статті 2 Закону № 2232-XII, передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до положень пункту 233 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: 3) під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Матеріалами справи підтверджено наявність у дружини позивача ОСОБА_2 інвалідності II групи, інвалідність встановлена на строк: без терміну переогляду (довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0887120 від 06.06.2017) (а.с. 26). Даний факт є встановленим, відповідачем не спростований та не оспорюється.
Також, згідно Висновку від 09.09.2024 № 102/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданого КНП «Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації» Делянтинської селищної ради, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 09.09.2025 (а.с.29).
Як встановлено, за результатом розгляду рапорта позивача, військова частина НОМЕР_1 листом від 16.01.2025 №1838/1.2-39 повідомила, що у поданому рапорті та доданих документах не міститься достатніх підстав, передбачених чинним законодавством, для звільнення позивача з військової служби під час дії воєнного стану, не доведена потреба у постійному догляді за дружиною (а.с.34).
Проте, суд вважає, що доводи відповідача ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм пункту "г" частини 4 та частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII з огляду на те, що за текстом статті законодавцем зазначено про необхідність здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю.
При цьому, необхідність здійснення догляду встановлена судом на підставі Висновку ЛКК КНП «Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації» Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024 ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 30).
Таким чином, наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І або ІІ груп, які потребують постійного догляду, є підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану.
Враховуючи, що факт встановлення дружині позивача ІІ групи інвалідності підтверджено належними доказами і сторонами не оспорюється, необхідність здійснення за дружиною позивача постійного стороннього догляду підтверджений Висновком ЛКК КНП «Делятинська міська лікарня планового лікування та реабілітації» Делянтинської селищної ради №102/1 від 09.09.2024, суд погоджується з доводами позовної заяви щодо наявності у позивача права на звільнення з військової служби пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Оскільки позивач у визначений законодавством спосіб реалізував своє право на звільнення з військової служби, подавши відповідний рапорт, то з урахуванням наведених вище висновків суду щодо права позивача на звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», такий рапорт підлягав задоволенню.
За таких обставин є протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення військовослужбовця ОСОБА_1 із військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII.
Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи встановлену протиправність бездіяльності щодо Військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення військовослужбовця ОСОБА_1 із військової служби, а також встановленого судом права позивача на звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-XII необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за пунктом пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дружиною із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.