Справа № 600/1320/24-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 600/1320/24-а

05 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача узгоджений податковий борг на загальну суму 86152,42 грн, в тому числі 9768,80 грн до місцевого бюджету та 76383,62грн до державного бюджету.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року позов задоволено:

-стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 86152,42 грн, в тому числі 9768,80 грн до місцевого бюджету та 76383,62 грн до державного бюджету.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

04.03.2025 до суду надійшла заява представника відповідача, в якій остання просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом на користь державного бюджету за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 600/1320/24-a, по виконавчому провадженні № 77202429 відкритим Перший ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ, з метою розблокування карткового рахунку ОСОБА_1 , на який накладено арешт.

У вказаній заяві представник відповідача вказала, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.11.2024 про стягнення податкового боргу на суму 86152,42 грн. відкрито виконавче провадження, у зв`язку з чим на картковий рахунок ОСОБА_1 накладено арешт. За таких обставин, вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом у виконавчому провадженні № 77202429, відкритому Першим ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ, з метою розблокування карткового рахунку ОСОБА_1 , оскільки останній є єдиним джерелом для матеріального забезпечення життєвих потреб і підтримки родини відповідача, який є військовослужбовцем та перебуває на захисті Батьківщини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали заяви та доводи представника відповідача, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі № 640/9636/20 та від 20 квітня 2021 року у справі № 640/17351/19.

Варто також зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 35 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Спір у цій справі виник з приводу наявного у відповідача, як стверджує позивач, податкового боргу на загальну суму 86152,42 грн.

Отже, за наявності відкритого виконавчого провадження в рамках цієї справи належним способом забезпечення адміністративного позову є зупинення стягнення за виконавчим документом.

Так, в матеріалах справи наявна заява представника позивача від 26.12.2024 про видачу виконавчого листа, з відміткою від 14.01.2025 "Отримав".

Також, до заяви про забезпечення позову представником відповідача надано витяг із автоматизованої системи виконавчого провадження про відкриття 20.02.2025 виконавчого провадження АСВП: 77202429, в якому боржником зазначено ОСОБА_1 , а стягувачем ГУ ДПС у Чернівецькій області, а також Інформацію з Єдиного реєстру боржників, згідно якого ОСОБА_1 є боржником у ВП 77202429 та скріншот сповіщення ДВС про накладення арешту.

Отже, зважаючи на те, що виконавцем вже відкрито виконавче провадження у даній справі на підставі судового рішення, яке на момент видачі виконавчого листа не набрало законної сили, і що у межах виконавчого провадження 77202429 вчинено виконавчі дії, зокрема арешт коштів боржника, колегія суддів вважає обгрунтованою заяву відповідача про зупинення виконавчого провадження, оскільки у разі відмови в задоволенні позовних вимог буде неможливим або ускладненим повернення останньому коштів, що стягнені на виконання судового рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження в частині існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Зупинити стягнення за виконавчим листом носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямовує на забезпечення виконання рішення суду у разі відмови в задоволенні позову та недопущення настання негативних наслідків для відповідача.

За вказаних обставин, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 311, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим листом на користь державного бюджету за рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 600/1320/24-a, по виконавчому провадженні № 77202429, відкритому Першим ВДВС у місті Чернівці ЗМУМЮ, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №600/1320/24-а .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.