Справа № 440/11436/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 440/11436/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 01.11.24 по справі № 440/11436/24

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі по тексту ТУ ДБР м. Полтави, відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві () від 12.09.2024 № 186вн/15-06 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві () зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність дій відповідача щодо відмови зарахувати до стажу служби позивача в Державному бюро розслідувань періоди його роботи у податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021 через застосування статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту Закон № 580-VIII), відповідно до якої служба в органах податкової міліції не зазначена, як така, що зараховується до стажу служби в поліції, оскільки згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII (далі по тексту Закон № 509-XII) на осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Наполягав, що служба в органах податкової міліції, яка здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII.

Звернув увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2020 по справі № 826/16143/18, в якій останній виснувався, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. У вказаній справі Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби законодавством, статусу такої служби.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/11436/24 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (вул. Гоголя, 25, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021.

Зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки - стаж його служби в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/11436/24 та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі; справу розглядати у відкритому судовому засіданні за участі уповноваженого представника ТУ ДБР у м. Полтаві.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про залишення судом першої інстанції поза увагою того факту, що Законом № 580-VIII передбачено вичерпний перелік органів державної влади, стаж служби в яких включається до стажу служби в поліції, до яких, зокрема, органи податкової міліції не відносяться, що в свою чергу виключає можливість зарахування спірного стажу служби позивача.

Вважав нерелевантним та таким, що не підлягає застосуванню висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18 та від 13.08.2021 по справі № 440/1564/20, оскільки правовідносини, яким надана оцінка у вказаних постановах, не є подібними до спірних, зокрема, відрізняються суб`єктним складом на момент проходження служби.

Так, у вказаних справах вирішувалось питання зарахування поліцейським стажу в податковій міліції до стажу служби в поліції, в той час як у даній справі, спір стосується зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в ДБР працівникам ДБР, як особам рядового та начальницького складу. При цьому, порядок проходження служби цими особами відмінний від порядку проходження служби поліцейськими та врегульований різними нормативно-правовими актами.

Позивач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Наполягав, що в силу частини 2 та 3 статті 19 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII (далі по тексту Закон № 794-VIII) особи рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим законом. Також, відповідно до статті 20 Закону № 794-VIII на осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюються умови грошового забезпечення, передбачені для працівників Національної поліції, з урахуванням особливостей, визначених цим законом.

Таким чином, на переконання позивача, правовий статус служби в органах національної поліції є тотожним правовому статусу служби в органах ДБР, що в свою чергу, свідчить про можливість зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в ДБР працівникам ДБР, як особам рядового та начальницького складу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.2004 по 15.04.2021 проходив службу на посадах в органах податкової міліції, що підтверджено трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 25-28), послужним списком (а.с. 65-71) та довідкою від 12.09.2024 №164вн/15-06 (а.с. 22-24).

ОСОБА_1 під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання начальницького складу податкової міліції: підполковник податкової міліції (а.с. 39).

З 20.04.2021 по теперішній час ОСОБА_1 проходить службу (роботу) на посадах начальницького складу в ТУ ДБР у м. Полтаві та йому присвоєно спеціальне звання старшого начальницького складу "підполковник Державного бюро розслідувань".

29.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві, з рапортом, просив зарахувати його стаж служби в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021 до стажу служби (роботи) в ДБР, який дає право на доплату за вислугу років, посилаючись при цьому на позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18. В цій справі було прирівняно статус позивача, що проходив службу в органах податкової міліції, до статусу осіб, що перебували на службі в органах внутрішніх справ України (а.с. 53-54).

На вказаний рапорт позивач отримав лист ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, від 12.09.2024 №186вн/15-06 про те, що статтею 78 закону України "Про Національну поліцію" не передбачено, що до стажу служби в поліції зараховуються періоди служби в податковій міліції. З огляду на приписи вказаних нормативно-правових актів вбачається відсутність у Комісії правових підстав та обов`язку щодо зарахування до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань, який дає право на доплату за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявного стажу служби в податковій міліції, зокрема, за період з 01.09.2004 по 15.04.2021 (а.с.51-52).

Вважаючи протиправним рішення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 12.09.2024 №186вн/15-06 про відмову в зарахуванні до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.10.2020 по справі № 826/16143/18 та від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, виходив з наявності у ОСОБА_1 права. на зарахування до стажу роботи в Державному бюро розслідувань періоди служби в податковій міліції, оскільки відповідно до чинного на час проходження позивачем служби в податковій міліції та виникнення спірних правовідносин законодавства статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відтак в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж його служби в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначає Закон № 794-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 794-VIII державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Згідно із частиною 1 та 2 статті 14 Закону № 794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 794-VIII трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.

На осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань поширюється Дисциплінарний статут Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців Державного бюро розслідувань здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом частини 2 статті 19 Закону № 794-VIII особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Відповідно до норм частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Так, частиною 2 статті 78 Закону № 580-VIII, передбачено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

При цьому, відповідно до приписів частин 3 статті 78 Закону № 580-VIII під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі ПК України; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон № 509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Статтями 24, 26 Закону № 509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби поліцейськими, на працівників податкової міліції.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби у податковій міліції.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновку про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

З наведеного слідує, що служба в органах податкової міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, на переконання колегії суддів, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватись до стажу служби в поліції.

Аналогічний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20.

Посилання апелянта на те, що служба в податковій міліції відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону № 580-УІІІ, а тому не може бути зарахована до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, є неприйнятними, оскільки чинним на час проходження позивачем служби в служби в органах поліції та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону № № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Колегія суддів вважає нормативно необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що порядок проходження служби в Державному бюро розслідувань відмінний від порядку проходження служби поліцейськими та врегульований різними нормативно-правовими актами, що унеможливлює зарахування періодів роботи у податковій міліції, оскільки в силу частини 2 статті 19 Закону № 794-VIII особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань користуються соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та інших законів України з урахуванням положень, встановлених цим Законом.

Таким чином, оскільки на службу в Державному бюро розслідувань поширюються соціальні гарантії, передбачені для працівників органів Національної поліції, які, в свою чергу, прирівнюються за правовим статусом до працівників служби податкової міліції, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права для зарахування періодів його роботи у податковій міліції до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, які полягають у відмові в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби (роботи) в Державному бюро розслідувань стажу служби ОСОБА_1 в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 до стажу служби в ДБР період служби в органах податкової міліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, зарахувати до стажу служби (роботи) ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки - стаж його служби в податковій міліції з 01.09.2004 по 15.04.2021.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі № 440/11436/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко