Справа № 420/39303/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить суд:

визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 12.12.2024 року № 39 про відмову здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 05.12.2024 року №4953/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2023 рік., виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн. неправомірними та такими, що порушують належне на підставі статті 130 Конституції України та статей 135,142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" право на такий перерахунок;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , а саме: з 01 січня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684 грн., та відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді судді місцевого суду із застосуванням відповідних доплат регіонального коефіцієнта, а також відповідного розміру доплати за вислугу років, за перебування на адміністративній посаді, доплаті за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці та у відповідному 90 відсотковому розмірі від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановлених в залежності від 40 років роботи на посаді судді, з урахуванням раніше виплачених сум на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 05.12.2024 року № 4953/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 5 грудня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці та подав довідку ТУ ДСА в Одеській області від 05.12.2024 року №4953/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці з 1 січня 2023 року. У відповідь позивач отримав Рішення від 12.12.2024р. №9. У рішенні Головного управління ПФУ у Полтавській області от 12.12.2024 за № 39 вказано, що після 18.02.2020р. будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалось, а тому підстави для перерахунку щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці немає. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, тому що порушує належне право на перерахунок з 01.01.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке встановлено частиною другою статті 130 Конституції України, статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Закон № 1402-VІІІ), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України. Зазначеними вище положеннями регулюється порядок формування оновленої довідки про суддівську винагороду у разі зміни розміру складових такої винагороди Позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці через відсутність змін розміру суддівської винагороди, зазначеної в долученій до заяви довідці. Отже, Головне управління та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяли в межах та у спосіб, передбачені законодавством України, підстав для задоволення позову немає.

Від представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у наданій Позивачем довідці відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2023 , проте після прийняття рішення Конституційним Судом України (після 18.02.2020), будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалось.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 № 420/32530/23, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області видало довідку від 05.12.2024 року № 4953/24 вих. про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії.

5 грудня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці та подав довідку ТУ ДСА в Одеській області від 05.12.2024 року №4953/24 вих. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошевого утримання судді у відставці з 1 січня 2023 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії-переведення на інший вид пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 12.12.2024 року прийнято Рішення №39 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIІІ).

Згідно з пунктом 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 01.01.2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу, пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон № 2453-VI.

Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом №1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами другою-четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон № 1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону № 1402-VIII).

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Суд звертає увагу на те, що на виконання та відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII постановою правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.02.2023 за № 353/39409) викладено в новій редакції Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1).

Питанням перерахунку щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання присвячений розділ IV Порядку № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2).

Пунктами 6, 7, 8, 9 цього Порядку установлено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

У разі надсилання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення цієї заяви (у разі подання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації цієї заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія разом із сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення тексту документа та його реквізитів).

Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2) органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, є територіальний орган Пенсійного фонду України.

Таким чином, підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є довідка про суддівську винагороду / довідка про винагороду судді Конституційного Суду України, яка або надіслана відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Отже, зазначеним Порядком передбачено, що перерахунок здійснюється або без звернення судді у відставці, або за зверненням судді у відставці.

Проте в обох випадках перерахунок провадиться на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

У даному випадку позивач звернувся до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої було додано довідку про суддівську винагороду, видану відповідним органом Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області

Зазначена довідка є чинною та складеною за формою, передбаченою додатком 2 до Порядку № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2).

Ураховуючи викладене та зміст проаналізованих вище нормативних актів, суд приходить до висновку, що у ГУ ПФУ в Полтавській області не було підстав для відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Також суд робить висновок, що відмова відповідача здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання має наслідком втручання у право на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, встановленому чинним законодавством, а саме: Законом № 1402-VIII, і таке втручання у право позивача не має жодної підстави в національному законодавстві, що свідчить про порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах Вєренцов проти України (заява № 20372/11), Кантоні проти Франції (заява №17862/91).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ України в Полтавській області від 12.12.2024 щодо відмови позивачу здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено як подання заяви про перерахунок пенсії, так і надходження до відповідача оновленої довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.12.2024 року № 4953/24 вих. станом на 01.01.2023, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.12.2024 року № 4953/24 вих. станом на 01.01.2023, починаючи з 01.01.2023, з врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, що не мають юридичного сенсу вимоги позивача щодо зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з суддівської винагороди, обчисленої з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законами України «Про державний бюджет України» на відповідні роки та із застосуванням регіонального коефіцієнта.

Так, у даному випадку підставою для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слугують конкретна довідка Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій розмір винагороди обчислений вже з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», та із застосуванням відповідного регіонального коефіцієнта.

Відповідач, як орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, позбавлений повноважень ревізувати зміст довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та змінювати розмір зазначеної у довідці суддівської винагороди.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з відповідного розміру доплати за вислугу років, за перебування на адміністративній посаді, доплаті за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці та у відповідному 90 відсотковому розмірі від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановлених в залежності від 40 років роботи на посаді судді, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем ще не прийнято рішення щодо перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача будуть порушені.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з відповідного розміру доплати за вислугу років, за перебування на адміністративній посаді, доплаті за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці та у відповідному 90 відсотковому розмірі від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановлених в залежності від 40 років роботи на посаді судді задоволенню не підлягає як передчасна, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Стосовно вимоги позивача щодо звернення рішення до негайного виконання відповідно до ст. 371 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що в межах даної суд не присудив до стягнення конкретну суму щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а зобов`язує відповідача вчинити певні дії, рішення не підлягає зверненню до негайного виконання.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 122, 139, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.12.2024 року № 39 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.12.2024 року № 4953/24 вих. станом на 01.01.2023, починаючи з 01.01.2023, з врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка