Справа № 340/6561/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/6561/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року (суддя Пасічник Ю.П.) в справі № 340/6561/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (далі Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ №054186 від 04 червня 2024 року в розмірі 17000 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ №054186 від 04 червня 2024 року, про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вказує, що водій під час проведення рейдової перевірки 26 лютого 2024 року надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого закінчився 24 лютого 2024 року, а висновок суду першої інстанції про те, що вимагати від водіїв страховий поліс можуть лише поліцейські, а не посадові особи Укртрансбезпеки, є неправильним, оскільки перевізник в цьому випадку має нести фінансову відповідальність, а водій адміністративну.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.02.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на а/д М-14 км 21км+734м проводилась рейдова перевірка, під час якої зупинений транспортний засіб марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених Законом України Про автомобільний транспорт.

Під час здійснення перевірки водій ОСОБА_2 не надав державному інспектору поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме на Fliegl GHKA 350 відповідно до вимог статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Результати перевірки оформлені актом №045974 від 26.02.2024, в якому інспектор відобразив порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

07.05.2024 на адресу позивача направлено повідомлення про розгляд справи №38974/30/24-24 від 06.05.2024, яким позивача запрошено прибути на розгляд 21.05.2024, що підтверджується фіскальним чеком AT Укрпошта.

У зв`язку з неприбуттям позивача на розгляд справи йому 27.05.2024 повторно направлено повідомлення про розгляд справи №45020/30/24-24 від 23.05.2024, яким позивача викликано на розгляд справи на 04.06.2024.

Зважаючи на неприбуття позивача на розгляд справи, відповідачем прийнято оскаржувану постанову ПШ №054186 від 04 червня 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт, про що позивача повідомлено листом від 05.06.2024.

Суд першої інстанції вважав, що правом вимагати у особи, яка керує транспортним засобом, страховий поліс наділений лише поліцейський, а не посадова особа Укртрансбезпеки, тому дійшов висновку про протиправність дій посадових осіб Укртрансбезпеки щодо вимагання надати договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса під час здійснення рейдових перевірок та про протиправність застосування адміністративно-господарського штрафу за його непред`явлення.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності транспортний засіб марки Fliegl GHKA 350 (спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид).

Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області 26 лютого 2024 року в ході рейдової перевірки на автодорозі М-14 Мелітополь-Одеса 21 км+734 м складено акт № 045974 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано порушення позивачем ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині не надання водієм державному інспектору полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на напівпричіп Fliegl GHKA 350.

Постановою відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Укртрансбезпеки від 04 червня 2024 року ПШ №054186 з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як автомобільного перевізника стягнуто адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду справи, виходячи з доводів апелянта, є наявність у посадових осіб Укртрансбезпеки, компетенції з перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в контексті накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт за відсутність обов`язкових документів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом частини сімнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ встановлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Так, частиною першою - другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, абзацом третім частини першої якої встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Суд звертає увагу, що статтею 48 Закону №2344-ІІІ не встановлено вичерпний перелік документів у разі здійснення внутрішніх перевезень вантажів, проте зазначено про необхідність наявності як у автомобільного перевізника, так і його водія, інших документів, вимоги щодо наявності яких передбачені законом.

На час виникнення спірних правовідносин (лютий 2024 року) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) визначав Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі - Закон №1961-IV).

Цим законом не встановлено органи, які здійснюють контроль за дотриманням цього закону.

Разом з тим, виходячи зі змісту статей 53-54 Закону №1961-IV, повноваження щодо здійснення контролю належали органам Національної поліції та Державної прикордонної служби.

Так, відповідно до статті 53 Закону №1961-IV посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі статтею 54 Закону №1961-IV посадові особи відповідних органів Державної прикордонної служби України здійснюють перевірку наявності чинного на території України договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які перетинають державний кордон України, незалежно від належності та місця реєстрації транспортного засобу.

Відтак, законодавством повноваження щодо перевірки наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на час виникнення спірних правовідносин покладено тільки на органи Національної поліції та Державної прикордонної служби, а органи Укртрансбезпеки не наділені такими повноваженнями.

На користь такого висновку свідчить й той факт, що законодавцем тільки з 01 січня 2025 року органи Укртрансбезпеки наділено повноваженнями.

Так, 20 червня 2024 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-ІХ (далі - Закон № 3720-ІХ), відповідно до пункту 3 частини першої статті 9 якого перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється: посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, під час здійснення заходів державного нагляду (контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, при цьому ця постанова не містить приписів щодо наявності у Укртрансбезпеки повноважень на час виникнення спірних правовідносин (лютий 2024 року) щодо перевірки наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Приведені норми законодавства дають підстави для висновку, що на час проведення рейдової перевірки 26 лютого 2024 року посадові особи Укртрансбезпеки не були наділеними повноваження із перевірки наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому вимагаючи у водія під час рейдової перевірки пред`явлення чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач діяв не на підставі та не в межах повноважень, що визначені законами України, тобто діяв протиправно.

Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність постанови про стягнення адміністративно-господарського штрафу.

Доводи апелянта зводяться до помилковості висновків суду першої інстанції, оскільки перевізник в цьому випадку має нести фінансову відповідальність, а водій адміністративну, спростовані приведеними висновками суду.

При цьому суд вказує, що апелянтом не обґрунтовано, яким законом або нормативно-правовим актом покладено на Укртрансбезпеку повноваження з перевірки наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року в справі № 340/6561/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року в справі № 340/6561/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 05 березня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко