Справа № 380/6189/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2025 рокусправа № 380/6189/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 № 115 в частині притягнення позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплат позивачу та виплатити кошти, стягнуті на виконання оскаржуваного наказу.

В обґрунтування позову вказав, що позивача притягнуто до відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відповідно до приписів якої особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій. Стверджує, що відповідно до Закону особа несе повну матеріальну відповідальність у випадку виявлення нестачі. Водночас позивач вважає, що в його діях не було жодних умисних дій чи недбалості, внаслідок яких могла виникнути нестача. Вказав, що Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не регулює поведінку особи в бойових умовах, а Позивач діючи в бойових умовах, отримавши наказ про необхідність знищення майна та маючи інформацію про прорив лінії оборони, при поганому зв`язку та відсутності безпосередніх командирів на місці, а також поганому зв`язку, - до останнього зберігаючи речове майно, лише в останній момент, при відході усіх військових прийняв рішення про необхідність виконання наказу та підпалив майно (складу паливно-мастильних матеріалів). При цьому, знищив майно більш розсудливо, ніж йому пропонувала особа старша за званням та яка віддала наказ на знищення майна шляхом підриву гранати.

Водночас, на думку позивача, висновки акту службового розслідування від 10 червня 2022 року щодо лейтенанта ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи зокрема про те, що позивач не міг, виходячи з обставин справи, усвідомлювати відсутність небезпеки, оскільки така крайня необхідність була передчасною.

Зазначив, що позивач до останнього залишався на ввіреній йому позиції, але за обставин відступу інших військовослужбовців, вважав необхідним при відступі виконати вказівку про знищення майна, оскільки в даному випадку майно могло попасти до ворожих збройних сил, які в своїх цілях могли б в подальшому використати захоплене майно. Окрім того, як стверджує позивач, службовим розслідуванням не враховано, що засобів зв`язку у позивача не було, оскільки йому рація не видавалась і позивач діяв та виконував накази, які надходили від старших за посадою та вимушений був діяти в умовах невизначеності, коли при відході залишати склад не можна було, оскільки існувала реальна загроза захоплення майна ворожими військами. Відтак вважає, що стверджувати за даних умов про відсутність крайньої необхідності, відсутність необхідності виконання наказу, який за даних умов явно не був злочинний та про виправданість службового ризику є необґрунтованим, а відтак саме службове розслідування та його висновки є необґрунтованими та такими, що суперечать реальній обстановці. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 03.04.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.04.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 19.04.2023 вручено відповідачу 12.05.2023, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № 995. Копію позовної заяви з додатками надіслано позивачем відповідачу 14.04.2023, про що позивачем надано відповідні докази. Крім того, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу судом. Військова частина НОМЕР_1 отримала копію такої 15.03.2024, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № 280. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 08.05.2023 витребувано додаткові докази у справі.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 73 від 13.05.2022 «Про призначення службового розслідування» у зв`язку із фактом знищення складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , що відбулось 05.05.2022 року, у населеному пункті АДРЕСА_1 , відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 начальника групи логістики від 11.05.2022 року № 128 наказано провести службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли знищенню складу паливно-мастильних матеріалів.

У межах службового розслідування надано пояснення офіцером групи логістики начальника служби ПММ лейтенантом ОСОБА_1 , начальником командного пункту - заступником начальника штабу з бойового управління підполковником ОСОБА_3 , механіком ВМТЗ старшим солдатом ОСОБА_4 , водієм-електриком ВМТЗ солдатом ОСОБА_5 , водієм ІІ відділення гранатометного взводу солдатом ОСОБА_6 , водієм І відділення гранатометного взводу солдатом ОСОБА_7 , діловодом групи логістики солдатом ОСОБА_8 , діловодом групи логістики солдатом ОСОБА_9 , начальником групи логістики підполковником ОСОБА_10 , штаб сержантом 3 категорії групи ЗІС старшим сержантом ОСОБА_11 , водієм-електриком ІТВ солдатом ОСОБА_12 , начальником радіостанції сержантом Гавришем Ярославом Михайловичем.

Актом службового розслідування, затвердженим ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_13 , встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 невірно сприйнявши обстановку щодо наступу ворога, здійснив підпал паливно-мастильних матеріалів та іншого військового майна, що було відвантажене у гаражне приміщення (склад ПММ).

В ході службового розслідування позивач, лейтенант ОСОБА_1 , офіцер групи логістики начальник служби ПММ, пояснив, що він перебував у селі Званівка, Бахмутського району Донецької області, а саме у місці дислокації автівок, завантажених паливо-мастильними матеріалами та іншим майном, які знаходились біля гаражного приміщення, точна адреса якого йому невідома. Вказав, що близько 4.00 години ранку, 05.05.2022 року, за командою підйом його розбудили інші військовослужбовці, які обґрунтували це тим, що у одному з районів нашої оборони ворог здійснив прорив, тому необхідно підсилити оборону місця дислокації перебування. Близько 7.00 до місця перебування ОСОБА_1 прибув підполковник ОСОБА_3 , та криком наказав розвантажити усе майно, яке було у вантажних автомобілях. Свій наказ, яке пояснив позивач дисциплінарній комісії, ОСОБА_3 обґрунтував тим, що автівки необхідні для подальшої евакуації особового складу, та направив їх до сільської ради. Вказав, що спробував зателефонувати до свого безпосереднього керівника, ОСОБА_2 , однак зв`язок був відсутній. На виконання наказу ОСОБА_3 майно було розвантажене та складене у гаражне приміщення, після чого ОСОБА_1 разом з військовослужбовцями із взводу матеріально-технічного забезпечення відправився у центр села. По прибутті у вищезазначене місце до них прибули двоє водіїв гранатометного взводу, а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з якими ОСОБА_1 відправився на охорону майна. Близько 10.00 до місця дислокації розвантаженого майна прибув підполковник ОСОБА_3 , який заправив автівку та дав ОСОБА_1 гранату Ф-1. Передачу гранати ОСОБА_3 обґрунтував тим, що в одному з районів лінії оборони ворог здійснив прорив, через який планується відступ, У разі відступу наказав ОСОБА_1 знищити склад (майно), аби ресурс не дістався ворогу, після чого ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку разом з ОСОБА_16 . Пояснив, що він продовжив охорону складу разом із вищезгаданими гранатометниками. Невдовзі до місця дислокації ОСОБА_1 знову прибув ОСОБА_3 , який привіз на підсилення охорони майна чотирьох невідомих ОСОБА_1 військовослужбовців. У подальшому ОСОБА_1 разом із ОСОБА_17 відправився до військовослужбовців ОСОБА_12 , та ОСОБА_18 , із взводу ІТВ, які перебували неподалік. Повідомив, що підполковник ОСОБА_3 наказав ОСОБА_19 та ОСОБА_20 збирати майно та готуватися до евакуації. Після цього ОСОБА_3 , поїхав в невідомому напрямку, а ОСОБА_1 , повернувся до охорони майна. Зазначив, що через деякий час до ОСОБА_1 прибув діловод групи логістики, солдат ОСОБА_21 . Гранатометники поїхали з місця дислокації майна. Згодом решта військовослужбовців направились до машини зв`язку та залишили місце дислокації, в той час як ОСОБА_22 пішов за діловодом групи логістики ОСОБА_9 . ОСОБА_1 продовжував охорону майна самостійно до прибуття ОСОБА_22 та ОСОБА_9 . У подальшому ОСОБА_1 вдалося додзвонитися до його безпосереднього керівника, підполковника ОСОБА_10 та повідомити останнього про наказ ОСОБА_3 та передачу ним гранати. ОСОБА_10 сказав, що не володіє ситуацією, тому діяти на власний розсуд. Через певний час біля гаражного приміщення проїздив автомобіль з військовослужбовцями, які підібрали ОСОБА_23 , а ОСОБА_22 прослідував за автівкою пішки. Автівка зупинилася неподалік. ОСОБА_1 побоюючись залишити ресурс ворогу, будучи впевненим у його наступі, у зв`язку із вище викладеними обставинами, не маючи можливості переконатись у протилежному через відсутність зв`язку побоявся використати гранату, передану йому ОСОБА_3 , пояснивши це тим, що її вражаюча дія досягає близько 200м, тому ОСОБА_1 вирішив знищити майно шляхом підпалу. Відчинивши одну із бочок з паливом, ОСОБА_1 перевернув її та підпалив пальне, що витікало, після чого прослідував до автівки для подальшої евакуації.

Начальник командного пункту, заступник начальника штабу з бойового управління підполковником ОСОБА_3 в ході службового розслідування зазначив, що 05.05.2022 він знаходився у н.п. Званівка Бахмутського району Донецької області у зв`язку з виконанням бойового розпорядження військовою частиною. Вказав, що 04.05.2022 близько 22:00 через месенджер «Signal» надійшло повідомлення про можливу висадку повітряного десанту ворога. У зв`язку із зазначеним ОСОБА_3 разом з ОСОБА_24 за вказівкою начальника штабу поїхав організовувати охорону та оборону у пункті дислокації певних підрозділів в/ч, а саме мінометної батареї, взводу матеріально-технічного забезпечення, гранатометного взводу, ІТВ. Повідомив, що близько 04:00 05.05.2022 об`їхавши підрозділи та організувавши охорону та оборону місць їх дислокацій, через відсутність зв`язку пов`язану із нестачею рацій, ОСОБА_3 повернувся на КСП та доповів про виконання наказу. З 04:00 по 08:00 за вказівкою командира батальйону ОСОБА_3 відправив 3 групи військовослужбовців на підсилення лінії оборони у визначені місця, а саме представників групи логістики, солдата ОСОБА_25 , лейтенанта ОСОБА_26 , старшого лейтенанта ОСОБА_27 , старшого лейтенанта Волохач. Близько 08:00 05.05.2022 ОСОБА_3 разом з ОСОБА_28 приїхав до місця дислокації вантажівок з майном, які були розміщені поблизу гаражних приміщень, точна адреса яких невідома у с. Званівка. У той час здійснювалася заправка автотранспорту. ОСОБА_3 віддав наказ розвантажити майно у гаражне приміщення, доступ до якого раніше був наданий представником місцевого ТРО. Такий наказ ОСОБА_3 віддав у зв`язку із тим, що автівки стояли під відкритим небом без маскування, що збільшувало їх виявлення на ураження противником, про що він доповів командиру батальйону та отримав від нього наказ забезпечити належне зберігання та маскування майна. Під час розвантаження автівок ОСОБА_3 мав розмову з ОСОБА_1 про парад полонених у Донецьку 2014 року, у подальшому мова зайшла за військові злочини солдатів рф та їх знущання над полоненими, імовірність повторення параду полонених за нашої участі. ОСОБА_3 висловив свою позицію щодо небажання потрапляння у полон та здійснення самопідриву гранатою у разі критичною ситуації, що могла б призвести до взяття його у полон. Під час розмови ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гранату, аби той мав можливість вибору у разі потрапляння у полон. Підполковник ОСОБА_3 зазначив, що близько 06:00 таку ж розмову мав з ОСОБА_29 , бойовим медиком 4 роти, якій також передав гранату з ідентичними мотивами, що й ОСОБА_1 . ОСОБА_3 стверджує, що мови про навмисне знищення майна у розмові з ОСОБА_1 не було. Після розвантаження автівок ОСОБА_3 повернувся на КСП. Вказав, що близько 10:00 ОСОБА_3 побачив групу військовослужбовців 2 роти, які прибули на КСП, через втрату зв`язку із керівництвом та іншими підрозділами. У зв`язку із зазначеним вище ОСОБА_3 відправився до місця дислокації автівок, оскільки командир батальйону дав наказ підігнати автівки до сільської ради для ймовірної евакуації поранених. Зазначив, що там автівки простояли близько 1,5 години, після чого поїхали завантажуватись зброєю та боєприпасами, щоб створити мобільний склад.

Солдат ОСОБА_4 , механік взводу матеріально-технічного забезпечення, повідомив дисциплінарну комісію про те, що він близько 22:00 04.05.2022 разом з ОСОБА_30 приїхав до місця дислокації певних підрозділів в/ч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . По прибуттю до с. Званівка їх зустрів ОСОБА_3 та супроводив до місця розвантаження БК. Після цього ОСОБА_4 разом із ОСОБА_31 повернувся до місця ночівлі, яке було поряд. Близько 4.00 05.05.2022 року ОСОБА_4 та інших військовослужбовців розбудив ОСОБА_3 та ОСОБА_32 , наказав зайняти охорону території де знаходились наші автомобілі з військовим майном, у зв`язку із проривом у лінії нашої оборони, після чого вони приступили до виконання наказу, а ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку. Близько 07:00 до місця їхньої дислокації прибув ОСОБА_3 та наказав розвантажити автомобілі з пальним та іншим майном, що вони і зробили, після чого виїхали у визначене ОСОБА_3 місце, де він наказав очікувати на евакуацію людей, де вони простояли 2 години. У подальшому приїхав ОСОБА_3 та наказав під`їжджати для завантаження БК та його вивезення за межі села на певну відстань для подальшої евакуації.

Солдат ОСОБА_5 , водій-електрик взводу матеріально-технічного забезпечення, в ході дисциплінарного розслідування пояснив, що він разом із ОСОБА_33 приїхав вночі до п.н. Званівка, поставив машини, в яких знаходилися бочки з пальним, у визначеному місці і залишився ночувати до ранку. Почувши зранку вибухи, ОСОБА_1 сказав ОСОБА_5 заправити машини пальним, після чого до них приїхав ОСОБА_3 і сказав розгрузити бочки з пальним на склад ПММ, після чого вивезти машини до сільради, що вони і зробили. Згодом до них під`їхав ОСОБА_3 і сказав завантажувати машини БК і виїжджати за межі села, тримаючи дистанцію між машинами, та чекати там. ОСОБА_5 в складі інших військовослужбовців загрузили 4 машини БК та виїхали за межі села, де зустріли колону з машин.

Солдат ОСОБА_14 , водій 2 відділення гранатометного взводу, надав дисциплінарній комісії пояснення, в яких вказав, що він разом з ОСОБА_7 прибув у н.п. Званівка під сільську раду, де знаходився ОСОБА_1 з військовослужбовцями взводу матеріально-технічного забезпечення. Згодом ОСОБА_34 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_1 поїхали на склад ПММ для заправлення автомобіля, де залишились для охорони складу ПММ. За деякий час до них під`їхав ОСОБА_3 разом із ОСОБА_32 який знаходився в машині, після чого ОСОБА_3 , дав ОСОБА_1 каністру для заправки пального і вручив гранату, віддавши наказ в разі наступу підірвати склад ПММ, після чого поїхав у невідомому напрямку. Згодом до них підійшов ОСОБА_8 який залишився з ними. За годину під`їхав ОСОБА_3 з двома військовослужбовцями, які залишились на складі ПММ для його охорони. Побачивши виїзд наших автомобілів з колоною, ОСОБА_34 разом з ОСОБА_7 залишили склад ПММ і встали в колону, де знаходилися інші автомобілі.

Солдат ОСОБА_7 , водій 1 відділення гранатометного взводу, в ході дисциплінарного розслідування повідомив, що 05.05.2022 він разом із ОСОБА_35 прибув у н.п. Званівка Бахмутського району Донецької області, під сільську раду, де зустрівся з ОСОБА_1 ; та іншими військовослужбовцями взводу матеріально-технічного забезпечення, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_34 та ОСОБА_1 поїхали на склад ПММ, щоб заправити автомобіль, де і залишились. За деякий час до них під`їхав ОСОБА_3 з ОСОБА_36 , після чого ОСОБА_3 дав ОСОБА_1 каністру для заправки пальним, згодом вручив ОСОБА_1 гранату і сказав підірвати склад ПММ у разі наступу ворога, та поїхав у невідомому напрямку. Згодом до ОСОБА_7 та ОСОБА_37 підійшов ОСОБА_8 та залишився з ними. За годину під`їхав ОСОБА_3 з двома військовослужбовцями, які залишились на складі ПММ. Побачивши як наші автомобілі виїжджають за межі села, ОСОБА_7 та ОСОБА_34 покинули склад ПММ та встали в колону, яка сформувалась.

Солдат ОСОБА_8 , діловод групи логістики, дисциплінарній комісії пояснив, що 05.05.2022 близько 11:00 до нього подзвонив ОСОБА_1 і сказав прийти на склад ПММ, де знаходились 3 військовослужбовці та ОСОБА_1 . Після цього ОСОБА_1 показав ОСОБА_8 гранату, сказавши що ОСОБА_3 дав наказ знищити склад ПММ в разі надзвичайної ситуації. Згодом до ОСОБА_8 подзвонив ОСОБА_38 , сказав що неподалік від них знаходиться ОСОБА_9 , яка лишилася одна та панікує. Після цього ОСОБА_8 залишив склад ПММ і пішов до місця дислокації ОСОБА_9 , сказавши їй взяти речі першої необхідності, вони разом повернулись на склад ПММ, де знаходився ОСОБА_1 , після чого в них почалася паніка. Вони намагалися додзвонитися до когось із офіцерського складу, проте були проблеми зі зв`язком. Згодом ОСОБА_1 додзвонився до начальника групи логістики ОСОБА_2 і спитався, що робити зі складом ПММ. Почувши у відповідь, що він знаходиться не на місці, ОСОБА_10 сказав діяти на власний розсуд. Через певний час біля складу проїздив автомобіль із військовослужбовцями, який зупинився біля них. ОСОБА_9 сіла в машину, а ОСОБА_8 прослідував за машиною, яка від`їхала від складу ПММ на певну відстань. ОСОБА_1 залишився неподалік від складу ПММ. Через кілька хвилин ОСОБА_8 почув звук займання палива, після чого до машини підійшов ОСОБА_1 і вони всі разом виїхали за межі села Званівка.

Солдат ОСОБА_9 , діловод групи логістики, повідомила дисциплінарну комісію про те, що 05.05.2022 року, вона знаходилась у місці дислокації АДРЕСА_1 . Близько 12:00 до неї прийшов ОСОБА_8 і сказав взяти усі необхідні речі, після чого вони разом пішли до складу ПММ. Підійшовши до складу ПММ, їх зустрів ОСОБА_1 та місцевий житель с. Званівка, який згодом пішов у невідомому їй напрямку. Так, як вони залишилися одні, намагалися додзвонитися до когось із офіцерів, проте не змогли ні з ким зв`язатися. Згодом ОСОБА_1 додзвонився до ОСОБА_2 і запитав що йому робити зі складом ПММ, на що почув відповідь діяти на власний розсуд. За деяких час до них під`їхали військовослужбовці на машині, ОСОБА_9 разом з ними під`їхала до складів ПММ, так як знаходилась трохи далі, для заправки автомобіля пальним. Після цього вони від`їхали трохи далі від складу з ПММ де чекали ОСОБА_1 , після чого всі разом виїхали за межі села, де наздогнали колону машин.

Підполковник ОСОБА_10 , начальник групи логістики, надав дисциплінарній комісії пояснення, та вказав, що він 05.05.2022 року, в складі інших військовослужбовців вирушив із с. Ганівка до визначеного місця дислокації в н.п. Званівка. Близько 13.00 до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_1 , запитавши, що йому робити зі складом ПММ, оскільки, був наказ від ОСОБА_3 знищити склад. Оскільки, наказу на розміщення паливно-мастильних матеріалів у даному приміщенні ОСОБА_10 не давав і не знаходився на місці, він відповів діяти на власний розсуд, якщо до вищого командування не додзвонитися. По дорозі із с. Званівка, ОСОБА_10 побачив як виїжджали автомобілі з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 . Зупинившись на узбіччі, до ОСОБА_10 під`їхали військовослужбовці 4 роти, з якими він розмовляв на узбіччі біля автомобілів. З розмови ОСОБА_10 стало відомо, що усі покидають позиції бо стався прорив. Після цього ОСОБА_10 спробував зв`язатись з іншими військовослужбовцями для з`ясування інформації, проте не зміг, оскільки були проблеми зі зв`язком. В цей час до ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_1 і сказав, що підпалив склад ПММ. У цей час позаду ОСОБА_10 стояв ОСОБА_3 , який чув розмову з ОСОБА_1 , на що відповів, що на склад ПММ прилетіла ракета чи попав снаряд.

Старший сержант ОСОБА_16 , штаб-сержант 3-ї категорії групи ЗІС повідомив дисциплінарну комісію про те, що 05.05.2022 він перебував у місці дислокації в/ч НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_1 . Близько 10:00 години ОСОБА_16 разом із підполковником ОСОБА_3 приїхав до місця дислокації вантажівок з майном, які були розміщені поблизу гаражних приміщень. ОСОБА_16 зазначив, що прибувши до вищезазначеного місця весь час знаходився в автівці та іншою інформацією не володіє. Згодом він разом з ОСОБА_3 покинули дане місце знаходження повернувшись до КСП.

Солдат ОСОБА_12 , водій-електрик ІТВ, надав дисциплінарній комісії пояснення та зазначив, що 05.05.2022 05.05.2022 року, він разом із ОСОБА_18 знаходився в населеному пункті Званівка, Бахмутського району Донецької області, біля автомобіля, який знаходився в боксі, неподалік із складом ПММ. Близько 8:00 до них підійшов підполковник ОСОБА_3 , сказавши зідзвонитися з іншими військовослужбовцями ІТВ, забрати їх та виїжджати з місця дислокації. Після чого ОСОБА_3 поїхав у невідомому напрямку. За деякий час ОСОБА_12 зв`язався із своїм підрозділом, проте вони вже виїхали із даної місцевості. В цей час до ОСОБА_12 та ОСОБА_18 підійшов ОСОБА_1 із іншими військовослужбовцями, які знаходились недалеко від їх автомобіля. Забравши військовослужбовців, ОСОБА_12 та ОСОБА_18 покинули місце дислокації, а ОСОБА_1 залишився, аргументуючи це тим, що чекає на подальші дії і не може залишити склад ПММ.

Сержант ОСОБА_18 , начальник радіостанції, пояснив дисциплінарній комісії, що 05.05.2022 року він разом із військовослужбовцем ОСОБА_12 знаходився у населеному пункті Званівка біля автомобіля, що стояв у боксі неподалік від складі ПММ. У 8:00 до ОСОБА_12 та ОСОБА_18 підійшов ОСОБА_3 сказавши зідзвонитися з іншими військовослужбовцями ІТВ та готуватися до виїзду з місця дислокації, після чого ОСОБА_3 поїхав. Зідзвонившись із військовослужбовцями ІТВ ОСОБА_18 дізнався, що вони вже виїхали з даного місця дислокації. У цей час до машини, яка знаходилася неподалік складу ПММ підійшов ОСОБА_1 з іншими військовослужбовцями, яких ОСОБА_18 та ОСОБА_39 забрали, та виїхали із населеного пункту Званівка, а ОСОБА_1 залишився, сказавши що не може залишити склад ПММ та буде чекати.

Актом службового розслідування встановлено, що знищення складу ПММ, а саме паливно-мастильних матеріалів та іншого майна військової частини НОМЕР_1 , а також пошкодження гаражного приміщення власника якого встановити не вдалось, відбулось унаслідок пожежі.

Пожежа стала можливою через дії лейтенанта ОСОБА_1 , який здійснив підпал. Відкривши та перевернувши одну із бочок, у якій містились паливно-мастильні матеріали, лейтенант ОСОБА_1 дочекавшись, коли витече достатня кількість палива, підпалив його.

Свої дії лейтенант ОСОБА_1 пояснив тим, що боявся залишити ресурс ворогу, будучи впевненим у його наступі та не мав можливості переконатись у протилежному, через відсутність зв`язку. Зазначив, що підполковник ОСОБА_3 прибувши до місця дислокації майна близько 10:00 години 05.05.2022 віддав наказ ОСОБА_1 у разі відступу знищити склад (майно) аби ресурс не дістався ворогу.

Виходячи з пояснень свідків та інших причетних військовослужбовців до події, необхідно виокремити причини та умови, що передували прийняттю рішення лейтенантом ОСОБА_1 . Слід зауважити, що свої дії лейтенант ОСОБА_1 , побоюючись залишити ресурс ворогу, будучи впевненим у його наступі у зв`язку із вищевикладеними обставини не маючи можливості переконатись у протилежному через відсутність зв`язку побоявся використати гранату, передану йому ОСОБА_3 , пояснивши це тим, що її вражаюча дія досягає близько 200м, тому ОСОБА_1 вирішив знищити майно шляхом підпалу. Відчинивши одну із бочок з паливом, ОСОБА_40 перевернув її та підпалив пальне, що витікало, після чого прослідував до автівки.

Вищевказаним актом службового розслідування встановлено загальну суму збитків 270340,12 грн, що зафіксовано у довідці про вартісну оцінку завданої шкоди.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку про причетність до події знищення паливо-мастильних матеріалів та іншого військового майна (складу ПММ) є лейтенант ОСОБА_1 , що здійснив підпал та ОСОБА_3 , який віддав наказ про знищення майна у випадку нападу ворога, а також підполковник ОСОБА_10 який є безпосереднім керівником лейтенанта ОСОБА_1 .

Таким чином дисциплінарна комісія встановила, що дії лейтенанта ОСОБА_1 містять ознаки кримінального правопорушення, відповідно до частини 4 статті 411 Кримінального Кодексу України: умисне знищення або пошкодження зброї, бойових припасів, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-ІХ від 27.04.2021: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до абзацу 6 статті 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-ХІV із внесеними змінами згідно із Законом № 2124-ІХ від 15.03.2022 року: знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що він боявся залишити ресурс ворогу будучи впевненим у його, не мав можливості переконатися у протилежному через відсутність зв`язку, через що знищив майно.

Відповідно до статті 427 Кримінального кодексу України: Здача ворогові начальником ввірених йому військових сил, а також не зумовлене бойовою обстановкою, залишення ворогові укріплень, бойової та спеціальної техніки чи інших засобів ведення війни, якщо зазначені дії вчинені не з метою сприяння ворогові.

Комісія вважала, що у ситуації, що склалась лейтенант ОСОБА_1 не міг, виходячи з обставин справи, усвідомлювати відсутність небезпеки, однак, вчинене ним не можна розцінювати, як вчинене у стані крайньої необхідності, оскільки, така крайня необхідність була передчасною.

В акті службового розслідування зазначено, що відносно події знищення військового майна військової частини НОМЕР_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000115 від 06 травня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 411 КК України, однак, статус лейтенанта ОСОБА_1 - невідомий.

Комісія пропонувала, притягнути лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ, зі змінами внесеними Законом № 1417-ІХ від 27.04.2021.

Також дисциплінарна комісія пропонувала оголосити лейтенанту ОСОБА_1 сувору догану у зв`язку із порушенням ним загального обов`язку військовослужбовців відповідно до абзацу 6 статті 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-ХІV із внесеними змінами згідно із Законом № 2124-ІХ від 15.03.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 року № 115 службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 13.05.2022 завершено.

Пунктом 2 Наказу від 10.06.2022 № 115 наказано притягнути лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи логістики до матеріальної відповідальності, у зв`язку із вчиненням ним дій передбачених відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-IX від 27.04.2021 року.

Пунктом 3 Наказу від 10.06.2022 № 115 наказано щомісяця стягувати з лейтенанта ОСОБА_1 20% суми грошового забезпечення відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 13.10.2019 року № 160-IX із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-IX від 27.04.2021 року, до повного погашення суми завданих збитків, загальна сума збитків склала 270340,12 (Двісті сімдесят тисяч триста сорок гривень 12 копійок), що зафіксовано у довідці про вартісну оцінку завданої шкоди.

Згідно з пунктом 4.1 Наказу від 10.06.2022 № 115 на підставі акту службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2022 року № 73, оголошено лейтенанту ОСОБА_1 сувору догану.

Не погодившись із Наказом від 10.06.2022 № 115 в частині притягнення позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності, останній звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який відповідними Указами Президента України продовжувався і триває станом на день розгляду справи.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-IX).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою, другою статті 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Водночас умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Враховуючи наведене, лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох вищезазначених умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому, дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеній у постановах від 25.03.2020 у справі № 814/2281/16, від 25.06.2020 у справі № 825/2405/18, від 11.06.2020 у справі № 1540/4486/18, від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18, від 13.11.2019 у справі № 620/302/19, від 12.12.2018 № 813/2751/17.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ.

Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника)

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис

Аналіз наведених норм свідчить, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608).

Відповідно до пункту 2 розділу І службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Так, у зв`язку із фактом знищення складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , що відбулось 05.05.2022 року, у населеному пункті АДРЕСА_1 , проведено службове розслідування.

При цьому, Розділом V Порядку № 608 визначено порядок оформлення результатів службового розслідування. Зокрема, відповідно до пунктів 1-6 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з актом проведення службового розслідування, затвердженим ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_13 , встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 невірно сприйнявши обстановку щодо наступу ворога, здійснив підпал паливно-мастильних матеріалів та іншого військового майна, що було відвантажене у гаражне приміщення (склад ПММ).

За результатами проведення службового розслідування дисциплінарна комісія запропонувала притягнути лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ, зі змінами внесеними Законом № 1417-ІХ від 27.04.2021. Також дисциплінарна комісія пропонувала оголосити лейтенанту ОСОБА_1 сувору догану у зв`язку із порушенням ним загального обов`язку військовослужбовців відповідно до абзацу 6 статті 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-ХІV із внесеними змінами згідно із Законом № 2124-ІХ від 15.03.2022.

Оцінка акта за результатами службового розслідування, в тому числі оцінка дій посадових осіб щодо його складання, викладення у ній висновків, а також щодо самих висновків розслідування, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами такого розслідування.

Таким актом індивідуальної дії, що породжує певні права та обов`язки є наказ, що прийнятий за результатами розгляду акту. Саме наказ і є у цій справі предметом судового аналізу щодо відповідності вимогам чинного законодавства.

Зокрема, пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 року № 115 (далі Наказ № 115) наказано притягнути лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера групи логістики до матеріальної відповідальності, у зв`язку із вчиненням ним дій передбачених відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-IX від 27.04.2021 року.

Пунктом 3 Наказу № 115 наказано щомісяця стягувати з лейтенанта ОСОБА_1 20% суми грошового забезпечення відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 13.10.2019 року № 160-IX із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-IX від 27.04.2021 року, до повного погашення суми завданих збитків, загальна сума збитків склала 270340,12 (Двісті сімдесят тисяч триста сорок гривень 12 копійок), що зафіксовано у довідці про вартісну оцінку завданої шкоди.

Згідно з пунктом 4.1 Наказу № 115 на підставі акта службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2022 року № 73, оголошено лейтенанту ОСОБА_1 сувору догану.

За наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин, слід встановити, чи було заподіяно позивачем пряму дійсну шкоду (що є однією з умов притягнення до матеріальної відповідальності).

Зі змісту спірного наказу слідує, що відповідач виходив з того, що ОСОБА_1 вчинено дії, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX із змінами, внесеними згідно із Законом № 1417-IX від 27.04.2021 року.

При цьому, Дисциплінарна комісія дійшла висновку про причетність до події знищення паливо-мастильних матеріалів та іншого військового майна (складу ПММ) є лейтенант ОСОБА_1 , що здійснив підпал та ОСОБА_3 , який віддав наказ про знищення майна у випадку нападу ворога, а також підполковник ОСОБА_10 який є безпосереднім керівником лейтенанта ОСОБА_1 .

Суд враховує, що у межах службового розслідування надано пояснення офіцером групи логістики начальника служби ПММ лейтенантом ОСОБА_1 , начальником командного пункту - заступником начальника штабу з бойового управління підполковником ОСОБА_3 , механіком ВМТЗ старшим солдатом ОСОБА_4 , водієм-електриком ВМТЗ солдатом ОСОБА_5 , водієм ІІ відділення гранатометного взводу солдатом ОСОБА_6 , водієм І відділення гранатометного взводу солдатом ОСОБА_7 , діловодом групи логістики солдатом ОСОБА_8 , діловодом групи логістики солдатом ОСОБА_9 , начальником групи логістики підполковником ОСОБА_10 , штаб сержантом 3 категорії групи ЗІС старшим сержантом ОСОБА_11 , водієм-електриком ІТВ солдатом ОСОБА_12 , начальником радіостанції сержантом Гавришем Ярославом Михайловичем.

Усі вищезазначені опитані військовослужбовці підтвердили факт того, що їм доведено до відома інформацію про здійснення прориву ворогом лінії бойового зіткнення (висадка десанту військ російської федерації) в ніч на 05.05.2022.

З пояснень позивача, солдата ОСОБА_41 , водія 2 відділення гранатометного взводу, солдата ОСОБА_7 , водія 1 відділення гранатометного взводу, дисциплінарною комісією встановлено, що Начальник командного пункту, заступник начальника штабу з бойового управління підполковником ОСОБА_3 дав ОСОБА_1 каністру для заправки пальним, згодом вручив ОСОБА_1 гранату і сказав підірвати склад ПММ у разі наступу ворога.

Суд зазначає, що події, які досліджувалися дисциплінарною комісією мали місце в умовах ведення бойових дій.

Зі змісту пояснень допитаних осіб встановлено, що позивач належним чином виконував обов`язки щодо охорони складу паливно-мастильних матеріалів. Разом з тим, військовослужбовці, в ході службового розслідування підтвердити пояснення позивача про відсутність зв`язку між військовослужбовцями (та командирами).

Суд також враховує, що вчинення позивачем підпалу складу паливно-мастильних матеріалів відбулося за наявної у ОСОБА_1 інформації про фактичний прорив ворогом лінії бойового зіткнення.

Загальновідомим є факт того, що з 24.02.2022 війська зс рф здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України у зв`язку із чим в Україні запроваджено дію правового режиму воєнного стану.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що Законом України від 15.03.2022 № 2124-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2124-IX) встановлено правовий захист військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» шляхом закріплення поняття «бойового імунітету» за закріплення в загальній частині Кримінального кодексу інституту звільнення від кримінальної відповідальності за втрати бойової техніки чи іншого військового майна.

Бойовий імунітет передбачає звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України»,від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу,бойової техніки чи іншого військового майна,наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння),настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаним Законом внесено зміни, зокрема, до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженому Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналіз вказаних норм свідчить про те, що дія Закону № 2124-IX розповсюджується на матеріальну відповідальність військовослужбовців під час виконання бойових завдань.

Водночас, за приписами статті 9 Закону № 160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Суд зазначає, що, хоча при розгляді справи і не встановлено виконання бойових завдань чи інших обставин, що передбачають звільнення від відповідальності зв`язку з бойовим імунітетом, однак саме крайня необхідність, а також наказ його безпосереднього командира ОСОБА_3 зумовила знищення складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , що відбулось 05.05.2022 року, у населеному пункті АДРЕСА_1 . Суд дійшов висновку, що за характером оперативної обстановки, яка склалась станом на 05.05.2022 у Донецькій області, з огляду на наявність у позивача неспростовної інформації про прорив військами зс рф лінії бойового зіткнення, є достатні підстави стверджувати, що небезпека була реальною і саме через це було прийнято рішення про знищення вищевказаного складу паливо-мастильних матеріалів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги загальновідомі факти, суд вважає, що станом на 05.05.2022, при виконанні наказів про евакуацію особового складу та військового майна з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , обстановка на місцевості свідчила про існування реального ризику для життя та здоров`я осіб, які перебували у вказаний час у зазначеному місці.

Проте, акт службового розслідування, який став підставою для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, складений без дослідження усіх обставин та без ретельного дослідження причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на порушення ним вимог статті 8 Закону № 160-ІХ та пункту 3 розділу VIII Порядку № 608, а саме відсутності жодних документів, які повинні бути долучені до акта службового розслідування, щодо вартісної оцінки завданої шкоди (довідка та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності).

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач своїм неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків, спричинив втрату або розкрадання військового майна, що свідчить про протиправність дій відповідача щодо притягнення позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 № 115 в частині притягнення позивача до матеріальної та дисциплінарної відповідальності є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, з метою належного відновлення порушеного права позивача, необхідно зобов`язати відповідача здійснити перерахунок виплат позивачу та виплатити кошти, стягнуті на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 № 115 в частині щомісячно стягнення з лейтенанта ОСОБА_1 20% суми грошового забезпечення на загальну суму збитків 270340,12 грн.

Ухвалюючи дане рішення суд керується також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 1073,21 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 № 115 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної та дисциплінарної відповідальності.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 коштів, стягнутих на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.06.2022 № 115 в частині щомісячного стягнення з лейтенанта ОСОБА_1 20% суми грошового забезпечення на загальну суму збитків 270340,12 грн (в частині вже стягнутих сум).

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 21 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Р.П. Качур