Справа № 357/1439/25
Суддя: Рижко Г. О.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1439/25
Провадження № 2-адр/357/2/25
04 березня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Рижко Г. О. , розглянувши в м. Біла Церква у письмовому провадженні питання про ухвалення додаткового судового рішення за заявою представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України,
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала адміністративна справа № 357/1439/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.
Рішенням суду від 21.02.2025 вказаний позов задоволено.

Постанову серії АВ № 00003857 від 07.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Постанову серії АВ № 00003880 від 07.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Постанову серії АВ № 00003861 від 07.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.132-1 КУпАП - скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,80 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок).

Справу розглянуто у судовому засіданні з повідомленням сторін за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до статей 268, 269 КАС України.

Водночас до ухвалення рішення у справі представник позивача зробив письмову заяву (яка міститься на восьмому аркуші позовної заяви (а.с. 8) про те, що докази щодо розміру понесених стороною судових витрат (зокрема, але не виключно витрат на професійну правничу допомогу), будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Повний текст рішення суду складено 21.02.2025.

26.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача (сформована в системі 25.02.2025) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи. До заяви додані документи на підтвердження розміру понесених витрат, зокрема, ордер на надання правничої допомоги, договір № 23/01/25 про надання правничої допомоги від 23.01.2025, додаток № 1 від 23.01.2025 до договору про надання правничої допомоги № 23/03/25 від 23.01.2025, акт № 1 від 24.02.2025 приймання-передачі правової допомоги за договором надання правничої допомоги № 23/01/25 від 23.01.25.

27.02.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. Як зазначає відповідач, представник позивача не зробив заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в межах строку, встановленого частиною 7 статті 139 КАС України. Крім того, на підтвердження оплати правової допомоги сторона повинна надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому заявник має право на відшкодування таких витрат лише в разі якщо буде доведено, що вони були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідач звертає увагу на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на послуги адвоката, якщо керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним. Відповідач заперечує заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у задоволенні заяви представника позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, справу просила розглянути за відсутності представника відповідача.

Представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.

За правилами, передбаченими ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи, що представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, а представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі, суд здійснює розгляд питання про ухвалення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про розподіл витрат позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що представником заявника (до закінчення розгляду справи) було зроблено заяву про те, що докази щодо розміру понесених стороною судових витрат (зокрема, але не виключно витрат на професійну правничу допомогу), будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі (восьмий аркуш позовної заяви а.с. 8).

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що 23.01.2025 між ОСОБА_1 (далі Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Акторіс", в особі виконуючого обов`язки керуючого партнера Телющенка Павла Петровича (далі Об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги (далі Договір).

За умовами договору Об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, в судах України всіх рівні та інстанцій.

Відповідно до п. 1.3 договору обов`язок надавати правничу допомогу Клієнту виникає у Об`єднання виключно з моменту підписання відповідного додатку до даного договору, у якому зазначається конкретний перелік послуг, який надається Об`єднанням Клієнту, такий додаток є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 від 23.01.2025 на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 23/03/25 від 23.01.2025 Клієнт доручає Об`єднанню здійснити захист інтересів Клієнта, а саме: підготувати та подати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адміністративний позов до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00003857 від 07.01.2025, серії АВ № 00003880 від 07.01.2025, серії АВ № 00003861 від 07.01.2025.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 від 23.01.2025 на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 23/03/25 від 23.01.2025 назва послуги аналіз документів Клієнта, які мають відношення до обсягу надання правової допомоги, що визначена в пункті 2 цього додатку, підготовка та подання позову, підготовка інших процесуальних документів в межах розгляду справи в суді, підготовка пояснень тощо, участь в судовому засіданні, вартість послуги 7500,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 додатку № 1 від 23.01.2025 на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 23/03/25 від 23.01.2025 оплата наданих послуг здійснюється після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

24.02.2025 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Акторіс» було підписано акт приймання-передачі послуг № 1.

Пунктом 1 акту № 1 приймання-передачі правової допомоги від 24.02.2025 визначено, що на виконання умов договору № 23/03/25 від 23.01.2025 про надання правничої допомоги та додатку № 1 від 23.01.2025 до вказаного договору, Об`єднанням було надано Клієнту правничу допомогу, а саме: підготовлено та подано адміністративний позов до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АВ № 00003857 від 07.01.2025, серії АВ № 00003880 від 07.01.2025, серії АВ № 00003861 від 07.01.2025. Характер правової допомоги (послуги): аналіз документів Клієнта, які мають відношення до обсягу надання правової допомоги, що визначена в пункті 2 додатку, підготовка та подання позову, підготовка інших процесуальних документів в межах розгляду справи в суді, підготовка пояснень тощо, вартість послуги 7500,00 грн.

Відповідно до пунктів 4, 5 акту № 1 приймання-передачі правової допомоги від 24.02.2025 загальна вартість правової допомоги (послуг), наданих згідно даного акту становить 7500,00 грн, вартість наданих правових послуг, загальна сума коштів, яка підлягає сплаті Клієнтом на користь Об`єднання становить 7500,00 грн. Оплата наданих послуг здійснюється протягом 10 календарних днів з дати підписання даного акту.

Клієнт до якості наданої правової допомоги (послуг) та обсягу наданих правових послуг претензій не має. Підписуючи цей акт Клієнт підтверджує, що послуги, перелічені в даному акті, надані Об`єднанням в повному обсязі та належної якості (п. 6 акту № 1).

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд також зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Таким чином, витрати позивача в загальному розмірі 7500,00 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та доводяться належними й допустимим доказами.

Разом з тим суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд немає права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, як зазначено у пунктах 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, зокрема її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, а також обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з вирішенням цієї справи, враховуючи позицію відповідача, який не погоджується із заявленим розміром витрат позивача на правничу допомогу, суд приходить до переконання, що витрати позивача на правову допомогу підлягають зменшенню до 3500,00 грн і що такий розмір відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150).

Додаткове рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його підписання.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Додаткове судове рішення складено та підписано 04.03.2025.

СуддяГ. О. Рижко