Справа № 541/465/25
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/465/25
Номер провадження 2-а/541/19/2025
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

27 лютого 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 24 січня 2025 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3923835, згідно якої позивач допустив порушення ПДР України, та прийнято рішення про накладення штрафу за ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП в сумі 510 грн. Позивач вважає, що постанова не відповідає дійсним обставинам справи і підлягає скасуванню, оскільки він не порушував ПДР України. В момент під`їзду поліцейських до його автомобіля він транспортним засобом не керував, а стояв на узбіччі. Після того, як він розпочав рух, поліцейські зупинили його і зазначили, що нібито він під час повороту не подав світловий показчик повороту, не був пристебнутим ременем безпеки, здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу. Фактично самого розгляду справи не було, поліцейські не брали до уваги його доводи щодо не порушення правил дорожнього руху, а відбулось механічне винесення постанови без всебічного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Просив оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року в якості співвідповідача по даній справі було залучено ГУНП в Полтавській області.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав (а.с. 15).

Представник до Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник ГУНП у Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Зазначені в постанові правопорушення зафіксовані на відеореєстратор поліцейського транспортного засобу, бодікамеру. На його думку факт вчинення правопорушень є доведеним, підстави для скасування постанови відсутні. Позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові (а.с. 18-24).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 24 січня 2025 року серії ЕНА № 3923835, складеної інспектором Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Луценком І.В., 24 січня 2025 року о 07 год 43 хв. по вул. Старосвітській, 9 в м. Миргороді ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки; під час повороту не подав світловий показчик повороту; здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив пп 9.2.б, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП; пп 15.9.и (у відзиві зазначено п. 15.9 «г») ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, п. 2.3.в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, згідно ст. 36 КУпАП призначено штраф в розмірі 510 грн (а.с. 12).
У відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до с. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до п. 9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
У відповідності до п. 15.9 г ПДР України зупинка забороняєтьсяна пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Згідно з п. 2.3.в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів
В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн на підставі ст. 36 КУпАП за ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП.
Ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками; порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою адміністративну відповідальність.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами з реєстраторів поліцейських автомобілів, бодікамер.
Дослідивши у ході судового розгляду справи наданий диск із відеозаписом фіксації правопорушення, суд встанов, що відомостей щодо проведення вимірювань відстані між транспортним засобом позивача та пішохідним переходом матеріали справи не містять. Зазначений недолік фіксації правопорушення не дає підстави для висновку про порушення позивачем визначеної п. 15.9 г ПДР України заборони зупинки транспортного засобу ближче ніж 10 м до пішохідного переходу.
Крім того, із наданого відеозапису не можливо візуально встановити, чи був ОСОБА_1 пристебнутий ременем безпеки, а також що він під час повороту не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху, оскільки на відео не зафіксовані зазначені факти, з огляду на що суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 порушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1,2 ст. 125 КУпАП.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а провадження по справі необхідно закрити.
По даній справі позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача ГУНП в Полтавській областіна користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року серії ЕНА № 3923835 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 121, ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 березня 2025 року.

Суддя: О. М. Вірченко