Справа № 200/9114/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Справа№200/9114/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 29.10.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 виплаченої 29.10.2024 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 29.10.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 виплаченої 29.10.2024 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23.

Позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 з 29.07.2003 по 11.06.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення 4405,56 гривень в місяць у загальній сумі 173 432,21 гривень за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

29.10.2024 відповідач, на виконання вказаної постанови суду, виплатив позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4405,56 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 11.06.2021 року у загальній сумі 170830,73 грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%.

Проте, відповідачем у порушення ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 03.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що зокрема, зазначає, що на виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_2 нараховано та виплачено суму індексації грошового забезпечення позивача.

Вказує на те, що позивач просить суд нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів, на доходи, які носять одноразовий характер, і які, відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, не повинні включатись до доходу, з якого здійснюється компенсація втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Також відповідач зауважує, що фінансування видатків, зокрема на виплату грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється виключно у межах виділених на ці цілі бюджетних асигнувань.

Вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України з 29.07.2003 по 11.06.2021, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2003 № 29 та від 11.06.2021 № 354-ОС.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №200/17712/21, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

20.06.2023 відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №200/17712/21 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно у сумі 61943,16 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3935 від 19.06.2023.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі №200/3558/23 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій і бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №200/3558/23 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі № 200/3558/23 скасовано, а справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №200/3558/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій і бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23 апеляційну скаргу задоволено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі №200/3558/23 скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4405,56 гривень в місяць у загальній сумі 173 432,21 гривень за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

29.10.2024 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23 відповідачем виплачено позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4405,56 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 11.06.2021 у загальній сумі 170830,73 грн, що підтверджується банківською випискою.

29.10.2024 на картковий рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти у розмірі 170830,73 з призначенням: індексація грошового забезпечення.

Вказане підтверджується банківською випискою та платіжною інструкцією № 7426 від 27.10.2024, яка надана відповідачем.

Правова оцінка суду.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-III).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, сума індексації грошових доходів громадян (абзац другий частини другої статті 2 Закону №2050-III).

Зі змісту цієї норми слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та інші.

Водночас, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 (касаційне провадження № К/990/129/22) вирішив питання неоднакового застосування норм статті 7 Закону № 2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.06.2021 у справі №240/186/20, від 17.11.2021 у справі № 460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі № 460/786/20.

У цій постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, серед іншого, сформулював висновки, відповідно до яких нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, отримання відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію у відповідь на заяву особи про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, та відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

У справі № 560/8194/20 судова палата виходила з того, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

За висновком судової палати зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що відступаючи від раніше сформованих висновків у раніше ухвалених постановах Верховного Суду, Суд може не вказувати усі такі рішення, оскільки Суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 28.10.2024 у справі № 420/2598/24.

Отже, застосовуючи викладені висновки Верховного Суду, суд констатує, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів через порушення строку їх виплати у місяці, в якому проведено виплату заборгованості.

Оскільки відповідний обов`язок відповідачем не виконано, то заявлені у цій справі позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача неможливість здійснення виплат через обмеження бюджетних асигнувань не приймаються судом до уваги, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо не можуть бути поставлені в залежність від видатків бюджету.

Щодо посилань у відзиві на порушення позивачем строку звернення до суду із відповідними вимогами, то, у вже згадуваній постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №560/8194/20 про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ, сформульовано висновок про те, що у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Грошові кошти надійшли позивачу 29.10.2024, до суду із цим позовом він звернувся 30.12.2024, тобто у межах шестимісячного строку звернення.

Розподіл судового збору судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 29.10.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 виплаченої 29.10.2024 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 29.10.2024 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 11.06.2021 виплаченої 29.10.2024 на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №200/3558/23.

Повне судове рішення складено 05.03.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька