Справа № 585/4892/24
Суддя: Євтюшенкова В. І.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/4892/24
Номер провадження 2-а/585/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/4892/24, провадження № 2-а/585/12/25

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: інспектор Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьов Олександр Олексійович, Головне управління національної поліції в Сумській області ,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Сумській області - Каракуц Марія Юріївна, яка діє в порядку самопредставництва на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_2. звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3505653 від 19 листопада 2024 року, винесеною інспектором Роменського РВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Линтварьовим О.О., на нього, ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В постанові зазначено, що 19.11.2024 06:27:11 в м. Ромни, вулиця Полтавська, 4 водій ОСОБА_1 керував ТЗ із неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив п.2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів - стаття, частина статті КУпАП: ст. 121-3 ч.1.

Позивач стверджує, що перед виїздом 19.11.2024 на автомобілі з місця стоянки перевірив технічну справність автомобіля, його стан і комплектність, у тому числі справність освітлення номерних знаків. Під час руху по вул. Полтавській в м. Ромни він зупинився, побачивши увімкнені проблискові маячки поліцейської автівки, яка рухалась позаду. Після зупинки та перевірки документів його було повідомлено, що його задній номерний знак в темну пору доби недостатньо освітлений, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м.

Відповідно до 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Позивач пояснив поліцейським, що недостатня освітленість задніх номерних знаків виникла під час руху з незалежних від нього причин, що він її усуне на місці зупинки, проте поліцейський на такі пояснення уваги не звернув та виніс постанову про притягнення позивача до відповідальності за порушення п.2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, за що передбачена відповідальність ст. 121-3 ч.1 КУпАП.

Однак, водій, перебуваючи за кермом автомобіля в дорозі, не має можливості контролювати справність освітлення номерного знаку під час руху.

Разом з тим, суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення є умисел, тобто водій повинен усвідомлювати, що при несправному освітленні номерного знаку він умисно продовжує керувати автомобілем.

Пунктом 30.2 ПДР встановлені вимоги до номерних знаків транспортних засобів. Так, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені. Якщо несправність освітлення номерного знаку виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (п. 31.5 ПДР).

Аналіз вищевказаних норм вказує, що адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком темної пори доби, яка визначена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, наступає лише у разі умисних дій водія, за умови якщо останній знав про дану несправність, але умисно керував транспортним засобом з несправністю. Якщо працівники поліції виявляють під час руху несправність освітлення номерного знаку, яку водій не має можливості виявити під час руху, то вони повинні запропонувати усунути несправність на місці або обмежити рух автомобіля для перевірки технічного стану та з`ясувати наявність адміністративного проступку.

При цьому, поліцейський на місці зупинки позивача у будь-який спосіб не перевіряв та не документував видимість номерного знака керованого ним автомобіля з відстані 20 м, не надав позивачу можливості усунути несправність до винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Після винесення оскаржуваної постанови позивач замінив запобіжник номерного знака керованого ним автомобіля, який виявився підгорілим, і продовжив рух.

Відтак, поліцейським не встановлено умисних дій водія, того, що останній знав про дану несправність, але умисно керував транспортним засобом з несправністю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП встановлено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що керування транспортним засобом з номерним знаком закритим будь-якими предметами (в тому числі прозорими), які ускладнюють його ідентифікацію, є самостійним складом адміністративного правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та не ставиться у залежність до можливості ідентифікації такого номерного знака з відстані 20 метрів. Вказана умова поширюється на номерні знаки, які є забрудненими.

Таким чином, з об`єктивної сторони вказане правопорушення полягає у керуванні водієм ТЗ з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий або закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Законодавець не пов`язує неосвітлений в темну пору доби номерний знак ТЗ з неможливістю чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Номерний знак ТЗ повинен бути або неосвітлений, або закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Разом з тим, з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3505653 від 19 листопада 2024 року вбачається, що позивачу інкримінують керування ТЗ із неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20м. Тобто, поліцейським при складанні оскаржуваної постанови не чітко описана об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, про яке зазначено в постанові.

Крім того, до оскаржуваної постанови не додано будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про керування позивачем ТЗ із взагалі, а не частково неосвітленим номерним знаком, тобто вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Сама по собі постанова серії ЕНА № 3505653 від 19 листопада 2024 року, винесена інспектором Роменського РВП ГУНП в Сумській області капітаном поліції Линтварьовим О.О., не дає підстав стверджувати про порушення позивачем Правил дорожнього руху України, оскільки зазначені у постанові обставини свого обґрунтування матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведені, будь-які доказів на підтвердження порушення позивачем вимог п.2.9.в. ПДР до оскаржуваної постанови не додано.

Позивач вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121-3 КУпАП не доведена, просить оскаржувану ним постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення-закрити. Крім цього, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Роменського РВП Головного управління НП в Сумській області 484,48 грн. витрат на оплату судового збору.

16.12.2024 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов відзив на позов, за підписом представника ГУНП в Сумській області Каракуц М.Ю. Остання зазначає, що згідно пояснень поліцейського Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьова О.О. під час несення служби в наряді СРПП о 06:27 год. 19.11.2024 інспекторами поліції було зупинено транспортний засіб Mersedes Benz Sprinter 313, д.н.з НОМЕР_1 . Причиною зупинки слугувало порушення водієм п.2.9 ПДР , керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, що унеможливлює чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів. Поліцейські пояснили порушнику причину зупинки та повідомили, що відносно ОСОБА_1 буде складена постанова за ч.1 ст. 123-1. Водію права та обов`язки роз`яснені, надано можливість надати пояснення чи клопотання, постанова вручена під підпис. Постанова інспектором винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Посилаючись на норми п.1 ст. 247, ст. 251, ст. 280 та ст. 252 КУпАП, ст. 72 КАС України та п.1 та п. 4 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, вказує що матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а отже постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3505653 від 19.11.2024 прийнята законно та обґрунтовано.

Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 суду прояснив, що 19.11.2024 він був зупинений співробітником поліції Литварьовим. Коли їхав, то бачив, як стояли працівники поліції, які потім поїхали за ним і зупинили його. Він вийшов з автомобіля. Номерний знак на його транспортному засобі був підсвітлений, але слабо. Проте працівники поліції повинні були надати йому час на усунення порушень. Він поспішав на роботу, тому підписав постанову і поїхав.

Відповідач - інспектор Роменського РВП Литварьов О.О. суду пояснив, що після зупинки ними позивача, повідомили останнього про причину зупинки. Водію надавався час на усунення несправностей, він щось ремонтував, але у нього не вийшло.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Сумській області - Каракуц М.Ю. в судовому засіданні пояснила про обставини, викладені нею у відзиві на позов.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

28.11.2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.11).

17.01.2025 року закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.53).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 246 КАС України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3505853 від 19.11.2024 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1190 грн. за порушення ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

В постанові зазначено час та місце скоєння, суть та обставини правопорушення: 19.11.2024 06:27:11 в м. Ромни, вулиця Полтавська, 4 водій ОСОБА_1 керував ТЗ із неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив п.2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів - стаття, частина статті КУпАП: ст. 121-3 ч.1. (а.с.17, 108).

Позивач з указаною постановою по справі про адміністративне правопорушення не погоджується, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Представником відповідача до відзиву на позов долучено відеозапис на якому зафіксований момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, причиною зупинки, зі слів працівника поліції, є неосвітлений номерний знак на транспортному засобі. Зйомка відбувається у темну пору доби.

З розмови водія та поліцейського вбачається, що водій автомобіля не заперечує, що номерний знак на транспортному засобі, яким він керував, неосвітлений. Працівниками поліції йому надана можливість виправити несправність. Водій стукає рукою в місце розташування номерного знаку, лампочка світиться, але тьмяно. Поліцейський говорить, що зазначену несправність потрібно усунути і, що на водія буде складена постанова за порушення ПДР, роз`яснює водію ст. 63 Конституції України і права, передбачені ст. 268 КУпАП . Працівник поліції радить водію заїхати та усунути несправність, наголошує на тому, що номерний знак повинен бути освітлений. На цьому відеозапис закінчується (а.с.36).

З досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про національну поліцію».

Норми права, застосовані судом:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.9 в ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожного окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 19.11.2024 відносно позивача інспектором Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області капітаном поліції Линтварьовим О.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3505653, якою накладено на позивача за порушення вимог ч.1 ст. 121-3 КУпАП штраф у розмірі 1190 грн.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених ним у позові аргументів, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо перевірки ним роботи освітлення номерного знаку до початку руху та його поломки саме після початку руху. При цьому, з відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що номерний знак був неосвітлений, позивач не заперечував його несправність .

Також позивач в обґрунтування позову зазначив, що поліцейський не надав йому можливості полагодити освітлення номеру відповідно до п. 31.5. ПДР.

Відповідно до п. 31.5. ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11цих Правил.

Таким чином, вказаним пунктом ПДР встановлено обов`язок водія вжити заходів для усунення несправностей, які виникли в дорозі, або якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11цих Правил.

Отже, обов`язок водія усунення несправностей, які виникли в дорозі, не звільняє його від відповідальності за порушення ПДР, так само як притягнення до адміністративної відповідальності не звільняє від вищевказаного обов`язку.

Окрім того, як вбачається, з відеозапису, наданого представником відповідача, інспектором надавалась позивачу можливість усунути недоліки на місці, на що ОСОБА_1 стукав в місце освітлення номерного знаку, після чого останній тьмяно освітився.

Суд відхиляє доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, може бути виражена у формі умислу, оскільки вина у даному адміністративному правопорушенні може бути виражена і у формі необережності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність в діях позивача прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не свідчить про відсутність в його діях складу такого правопорушення.

Посилання позивача на не чітке описання об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, про яке зазначено в постанові, не заслуговують на увагу, оскільки недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху.

За результатами розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Розгляд справи відбувався в присутності водія. Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 1 статті 123-3 КУпАП.

За вказаних обставин, враховуючи, що вина позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП підтверджена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, а постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3505653 від 19 листопада 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, слід залишити без змін.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд враховує і положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 .

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 241-246, 250 КАС України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьова Олександра Олексійовича, Головного управління національної поліції в Сумській області, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Линтварьов Олександр Олексійович , адреса: АДРЕСА_2 , посада Інспектор Роменського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області.

Відповідач: Головне управління національної поліції в Сумській області, ел. пошта , адреса: вулиця Герасима Кондратьєва,23, м.Суми, 40000, .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова