Справа № 300/3881/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання роз`яснення судового рішення

03 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3881/23 пров. № А/857/25172/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові заяву Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про роз`яснення судового рішення у справі №300/3881/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі - Управління), просила: - визнати протиправним та скасувати наказ №13 від 07.06.2023 начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про застосування до ОСОБА_1 , державного реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг, за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», дисциплінарного стягнення у виді догани (частина 3 статті 66 Закону України «Про державну службу»); - визнати протиправним та скасувати наказ №14 від 07.06.2023 начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про застосування до ОСОБА_1 , державного реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг, за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», дисциплінарного стягнення у виді звільнення (частина 5 статті 66 Закону України Про державну службу); - визнати протиправним та скасувати наказ №81-к від 08.06.2023 начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про звільнення ОСОБА_1 з посади державного реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг; - поновити ОСОБА_1 на посаді державного реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 червня 2023 року по день ухвалення рішення у справі; - стягнути Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 300/3881/23 змінено. Поновлено ОСОБА_1 з 20.06.2023 на посаді державного кадастрового реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 45 894 грн. 24 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року залишено без змін.

На адресу апеляційного суду надійшла заява Управління про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, а саме: чи необхідно із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягала стягненню, утримати визначені законом податки і збори, як було перебачено рішенням суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Так, в поданій заяві Управління вказує, що 02.05.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з Головного управління Держгеокадастру в ІваноФранківській області на користь ОСОБА_1 45 894,24 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який 10.05.2024 пред`явлено до виконання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (далі - ВДВС ).

ВДВС цього ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення 45 894,24 грн, тобто суми без утримання податків та зборів (станом на сьогодні відсутня постанова про закриття даного виконавчого провадження).

Управління сплатило повну суму відповідно до зазначеного виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження, однак просить роз`яснити, чи слід з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка визначена у виконавчому листі, утримати визначені законом податки і збори.

При вирішенні даної заяви суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина 2 статті 254 КАС України).

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Водночас, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Верховний Суд України в ухвалі від 13.07.2016 у справі № 21-452іп16 зазначив, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Водночас, рішення суду як завершальний акт, яким встановлюється імперативне правило поведінки для зобов`язаного учасника спірних правовідносин слід розглядати в цілому, оскільки резолютивна частина, яка безпосередньо встановлює правило поведінки, перебуває в нерозривному системному зв`язку із мотивами, якими суд керувався при вирішенні справи, та які наведені в мотивувальній частині рішення.

Застосування саме такого підходу до тлумачення рішення суду є гарантією того, що порушене право буде захищено не лише в ефективний спосіб, але й з дотриманням принципу верховенства закону.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в мотивувальній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року зазначено, що вирішуючи питання про поновлення позивача на посаді державного кадастрового реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не врахував, що днем звільнення вважається останній день роботи, а тому позивача слід поновити на посаді державного кадастрового реєстратора відділу №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з 20.06.2023 та, відповідно, з врахуванням довідки Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 10.07.2023 №9-0.51-2831/0/2-23, стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 45 894 грн. (сорок п`ять тисяч вісімсот дев`яносто чотири гривні двадцять чотири копійки) 24 к. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, відповідно до під. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПКУ.

Водночас відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового Кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19 зазначив, що суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, а отже, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 808/8156/14 дійшов висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто сума, призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів. Під час вирішення питання про призначення суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу суд вказує суму без відрахування з неї податків і зборів.

Таким чином, логічним є таке розуміння рішення суду апеляційної інстанції, що податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу 45 894 грн. 24 коп., яка присуджена за рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, підлягає нарахуванню роботодавцем Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області під час виконання відповідного судового рішення, а отже, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику ОСОБА_1 , внаслідок чого виплачена її на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Таке роз`яснення за своєю суттю не є наданням судом апеляційної інстанції відповіді на нові вимоги або на невирішені вимоги, а лише поясненням положення постановленого ним рішенням, які є незрозумілими для заінтересованих осіб. Відповідне роз`яснення має на меті недопущення подачі повторного позову та сприятиме припиненню порушенню прав позивача.

З врахуванням вказаного, суд апеляційний суд приходить до переконання, що підстави, з яких заявник просить роз`яснити судове рішення та питання на які хоче отримати роз`яснення відповідають нормам статті 254 КАС України, а тому заяву Управління слід задовольнити, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у відповідній частині роз`яснити.

Керуючись статтями 241, 254, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2024 року у справі №300/3881/23 задовольнити.

Роз`яснити Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що стягнута з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 45 894 грн. 24 коп. сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повинна виконуватись Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області із відрахуванням податків і зборів під час виплати такої.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко