Справа № 160/26858/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2025 рокуСправа № 160/26858/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду, подані у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у м.Києві (далі відповідач-1, ГУ ДПС у м.Києві) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 06.03.2024 р., винесене Головним управлінням ДПС у м.Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 11.03.2024 р., винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 11.03.2024 р., винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Вищезазначена позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 р. була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки, згідно заяви від 24.10.2024 р. (вх. №80280/24).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 р. поновлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

07.11.2024 р. до суду через системи «Електронний суд» надійшли від ГУ ДПС у Дніпропетровській області ідентичного змісту клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому відповідач-2 зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 11.03.2024 р. № та № згідно з даними фіскального чеку оператора поштового зв`язку зі штриховим ідентифікатором №885 від 12.03.2024 р., було направлено за податковою адресою платника податків, а саме: АДРЕСА_1 . Контролюючий орган зазначив, що конверт повернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 03.04.2024 р. як такий, що не вручений у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення поштового відправлення, зазначено, що конверт «повертається за терміном зберігання» та зазначено дату повернення 29.03.2024 р. Таким чином, на думку відповідача-2, згідно п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, вищезазначені рішення про застосування фінансових санкцій вважаються належним чином врученими позивачу, у зв`язку з чим граничний строк для подання позовної заяви настав 29.09.2024 р. Між тим, відповідно до відмітки суду адміністративний позов зареєстровано судом 08.10.2024 р., а відтак позовна заява подана до суду поза межами шестимісячного строку. При цьому, ГУ ДПС у Дніпропетровській області у клопотанні зауважило, що позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду із позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 р. здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Підготовче засідання призначено на 20.01.2025 р. о 14:00 год.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, призначене на 20.01.2025 р. о 14:00 год. підготовче засідання у справі знято з розгляду, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання за №66 від 20.01.2025 р.

Наступне засідання по справі призначено на 06.02.2025 р. о 13:30 год.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі №160/26858/24, - задоволено. Провадження в адміністративній справі №160/26858/24 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління ДПС у м.Києві, відповідача-2: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - зупинено до 03 березня 2025 року.

Наступне судове засідання призначено на 03.03.2025 р. об 11:00 год.

27.02.2025 р. до суду через систему «Електронний суд» надійшли від представника ФОП ОСОБА_1 заперечення на клопотання (заява), в яких представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотань відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду.

У цих запереченнях представник позивача зазначив, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів порушення ФОП ОСОБА_1 строку на звернення до суду щодо оскарження спірних податкових повідомлень-рішень. Так, стосовно доводів відповідача-2 про повернення конверту до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 03.04.2024 р. позивач висловив думку, що у разі якщо шестимісячний строк на звернення до суду відповідач-2 пов`язує з цією датою, то такий строк фактично не є пропущеним позивачем, виходячи з наступного. Відповідно до правил обчислення строків передбачених статтею 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Отже, перебіг процесуального строку, який пов`язується відповідачем з датою повернення конверту до ГУ ДПС у Дніпропетровській області (03.04.2024 р.) почав свій перебіг наступного дня - 04.04.2024 р., а, отже, в такому випадку шестимісячний строк відраховується починаючи з 04.04.2024 р. та закінчується 04.10.2024 р. При цьому, у запереченнях наголошено, що позовну заяву було подано до суду 02.10.2024 р., що підтверджується відповідною відміткою АТ «Укрпошта» на конверті, який надійшов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Крім того, у запереченнях зауважено, що ОСОБА_1 та її представник не мали можливості подати позовну заяву раніше з причин, які просять суд вважати поважними, а саме: через хворобу представника позивача адвоката Беззубкіна С.М. та хворобу позивача, що підтверджується відповідними медичними довідками, які додано до заперечень.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 р. провадження по справі поновлено.

У підготовчому засіданні від 03.03.2025 р. судом поставлено питання щодо розгляду клопотань відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду в порядку письмового провадження.

Представник позивача проти розгляду цих клопотань в порядку письмового провадження не заперечував.

Представники відповідачів зазначили про розгляд поданих ними клопотань в порядку письмового провадження на розсуд суду.

Відповідно до частини 3 статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Отже, розгляд вказаних вище клопотань відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду за встановленим судом порядком проведено в порядку письмового провадження.

При вирішенні клопотань ГУ ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ч. 2 ст. 118 КАС України).

Згідно із приписами ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

При цьому, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст.122 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 р., заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 р., заява №23436/03).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

З матеріалів справи слідує, що позовні вимоги у даному спорі стосуються правомірності прийняти відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 р. у справі №500/2486/19 вказав, що зазначений у пункті102.1 статті 102 ПК України, строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Верховним Судом зазначено, що численні юридичні наслідки, які з огляду на положення Податкового кодексу України виникають або можуть виникнути внаслідок реалізації контролюючим органом своїх повноважень та обов`язків, після того, як визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, настають у значно менший строк, ніж 1095 днів. Тому надання такого строку для звернення до суду з вимогою про оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання створювало б непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, зокрема, щодо обсягу прав і обов`язків як платників податків, так і контролюючих органів. Зокрема така непропорційність здатна створити стан невизначеності щодо легітимності дій контролюючого органу, вчинених у законний спосіб у межах строку давності, встановленого статтею 102 ПК України, оскільки після звернення платника податків з відповідним позовом до суду раніше узгоджені грошові зобов`язання стають неузгодженими. У зв`язку з наведеним право ініціювати в судовому порядку спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

З вищевикладеного вбачається, що норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду у випадку не здійснення досудового адміністративного оскарження до вищого податкового органу, а тому такий строк визначається пунктом 2 статті 122 КАС України.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 16.11.2023 р. у справі №640/1355/21 зазначив: "таким чином, враховуючи, що у цій справі позивач застосував процедуру адміністративного оскарження щодо усіх податкових повідомлень-рішень, строк для звернення до суду з позовом про їх оскарження становить один місяць, а моментом початку його відліку є день отримання позивачем рішення ДПС України за результатами розгляду скарги".

З урахування викладеного, суд дійшов до висновку, що до податкових повідомлень-рішень КАС України та Податковим кодексом України встановлені наступні види строків звернення до суду у справах даної категорії:

- шість місяців якщо позивачем не застосовувалась процедура досудового врегулювання спору;

- три місяці якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору, однак рішення за результатами скарги не було прийнято або не було направлено скаржнику;

- один місяць якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

Отже, визначальним при вирішенні питання дотримання строків звернення до адміністративного суду є встановлення дати коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були сформовані відповідачами 06.03.2024 р. та 11.03.2024 р., однак оскаржено ці податкові повідомлення-рішення фактично 02.10.2024 р. (згідно відбитку печатки на конверті поштової служби) шляхом направлення відповідного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку.

Одночасно із цим у позовній заяві ФОП ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що позивач фактично не отримувала оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не отримувала і сам акт податкової перевірки, на підставі якого дані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем, а також не отримувала від відповідача жодних інших передбачених законодавством документів про призначення чи проведення щодо неї податкової перевірки, за результатами якої міг бути складений акт та винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Як стверджує позивач, у липні 2024 року вона виявила у своєму Електронному кабінеті платника, розміщеному на сайті ДПС України, дані про прийняття щодо неї відповідачами оскаржуваних податкових повідомлень-рішень (прінт-скрін з Електронного кабінету платника, розміщеного на сайті ДПС України додається). При цьому, як вбачається з Електронного кабінету платника, розміщеного на сайті ДПС України, інформація про оскаржувані податкові повідомлення-рішення була вперше розміщена (оприлюднена) на сайті ДПС України в розділі «Особистий кабінет» лише починаючи, з 15.04.2024 р. У зв`язку з чим позивач через адвоката звернулася до відповідачів і на адвокатський запит від 23.07.2024 р. отримала копії усіх оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та інших документів, які стосувалися фактичної перевірки, за результатами якої вони були винесені. Таким чином, позивач просила вважати вищевказані причини пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними та обчислювати строк на звернення до суду не з дати винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а з 15.04.2024 р., яка є датою оприлюднення відомостей щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на сайті ДПС України в особистому кабінеті платника податків ФОП ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, за відсутності доказів протилежного станом на 25.10.2024 р., суд дійшов висновку, що аргументи позивача у вищевказаному клопотанні знайшли своє підтвердження з наданих до справи документів.

З огляду на викладене, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 р. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

З наданих в ході судового розгляду справи документів слідує таке.

Примірники направлень на перевірку від 19.02.2025 р. №3817/26-15-07-07-01 та №3818/26-15-07-07-02 та складеного ГУ ДПС у м.Києві Акта фактичної перевірки №13551/26/15/07/ від 19.02.2024 р. вручено під підпис ОСОБА_2 .

Одночасно із цим, суд наголошує, що факт перебування ОСОБА_2 в офіційно оформлених трудових правовідносинах із позивачем не підтверджено жодними доказами.

При цьому, жодних відміток Зайцевої Є.А. та/або уповноваженого нею представника на вищезазначених документах немає.

В якості доказів направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом надано копії конвертів з відмітками працівників поштової служби про не вручення відповідних поштового відправлень та повернення їх з відмітками «За закінчення терміну зберігання».

При цьому, як стверджує позивач, про існування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 дізналася в липні 2024 року зі сторінки її Електронного кабінету платника, розміщеному на сайті ДПС України, а фактично спірні податкові повідомлення-рішення та документи, на підставі яких ці рішення прийнято, були отримані у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 23.07.2024 р.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, за відсутності доказів протилежного суд дійшов висновку, що позивач дізналася про існування спірних податкових повідомлень-рішень у липні 2024 року, що не спростовано відповідачем-2, а про їх зміст та підстави прийняття ОСОБА_1 достеменно мала змогу дізнатися лише після фактичного отримання відповідних документів, направлених у відповідь на адвокатський запит від 23.07.2024 р.

Натомість, до суду позивач фактично звернулася 02.10.2024 р.

Ухвалою суду від 25.10.2024 р. ФОП ОСОБА_1 було поновлено строк звернення до суду.

При цьому, суд зауважує, що заявником не доведено, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску позивача строку звернення до адміністративного суду був передчасним.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 р. та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 р. Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотань відповідача-2 про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду, - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 04.03.2025 р.

Суддя О.М. Неклеса