Справа № 340/6378/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/6378/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач), у якому просить:

- визнати противною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що був призваний на військову службу під час мобілізації згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022. Військову службу проходив на посаді номера обслуги 1 механізованого відділення-бойової машини 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Вказує, що 15.04.2024 через свого представника - адвоката Бартош-Стрєльникову Т.М., засобами поштового зв`язку подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 разом із переліком необхідних документів про звільнення з військової служби відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 04.04.2024, чинній на момент подання рапорту на звільнення) у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю, яка є інвалідом другої групи і потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до трекінгу відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта» рапорт отримано відповідачем 20.04.2024.

Зауважує, що є єдиним доглядальником своєї матері, адже його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером і інвалідом 3-ї групи.

Однак, військовою частиною НОМЕР_1 будь-якої інформації що до розгляду рапорту про звільнення позивача з військової служби та прийняття відповідного рішення за результатами його розгляду позивачу до дати звернення із цим позовом до суду не надано.

Вважає бездіяльність позивача щодо розгляду його рапорту від 15.04.2024 протиправною. З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що за результатами розгляду рапорту позивача від 15.04.2024 військовою частиною НОМЕР_1 у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки було надано обґрунтовану відповідь від 24.04.2024 №47/1761 його адвокату Бартош-Стрельніковій Тетяні Миколаївні. Крім того, 09.02.2025 на адресу ОСОБА_1 була направлена додаткова відповідь від 03.02.2025 №47/727.

Вказаними листами позивачу було повідомлено, що його рапорт не підлягає розгляду та погодженню у зв`язку із тим що останній вважається таким, що самовільно залишив військову частину та у зв`язку із недоведеністю передбачених абзацом 2 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обставин. Також, для вирішення викладених у його рапорті питань запропоновано певний алгоритм дій.

Зауважує, що відповідно до штатного розпису, командир військової частини НОМЕР_1 має штатно-посадову категорію «підполковник» що унеможливлює останнього на видання наказів по особовому складу, в тому числі в частині розірвання контракту та/ або звільнення військовослужбовців з військової служби.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких заяв, чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

03.10.2024 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

20.01.2025 ухвалою суду витребувано у відповідача за ініціативою суду докази по справі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №297 від 24.10.2022 зарахований в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення на посаду номера обслуги 1 механізованого відділення - бойової машини 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 50).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №333 від 29.11.2022 солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив район виконання бойових завдань та з 10.11.2022 знятий з усіх видів забезпечення (а.с. 51).

15.04.2024 позивач через свого представника - адвоката Бартош-Стрєльникову Т.М., засобами поштового зв`язку подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 разом про звільнення з військової служби відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 5-9).

Вказаний рапорт було отримано представником відповідача 20.04.2024 (а.с. 34).

До рапорту про звільнення позивачем було додано завірені копії таких документів: паспорта громадянина України ОСОБА_1 та РНОКПП, паспорта громадянина України ОСОБА_3 та РНОКПП, паспорта громадянина України ОСОБА_2 та РНОКПП, довідки МСЕК серія 12ААГ №133981 від 06.07.2023, висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я №888 від 13.07.2023, висновку №889 від 13.07.2023 року КНП Чемеровецька багатопрофільна лікарня Хмельницької області, акта про фактичне місце проживання від 04.04.2024 Чемеровецької селищної ради, довідки Чемеровецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 04.04.2024 №97, витягу №5837 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 . від 05.04.2024, пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 31.01.1992 НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу від 08.02.1986 НОМЕР_4 , свідоцтва про народження ОСОБА_4 від 11.09.1980 (повторно) НОМЕР_5 , паспорта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та РНОКПП.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 31.01.1992 НОМЕР_3 підтверджується, що його матір`ю є ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_2 (а.с. 27).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №133981, виданого Кам`янець-подільською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено другу групу інвалідності довічно (а.с. 20).

Відповідно до довідки ЛКК №888 від 13.07.2023 хвора ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 потребує постійного стороннього догляду (а.с. 21).

Висновком про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о) №889 від 13.07.2023 встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендовано соціальну послугу: "з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи" (а.с. 22).

Довідкою Чемеровецької селищної ради Кам`янець-подільського району Хмельницької області від 04.04.2024 №97 підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5837 від 05.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с. 25).

Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2024 №47/1761 запропоновано позивачу з метою врегулювання порушених у запиті від 15.04.2024 питань зв`язатись з командиром підрозділу в якому проходив службу, вирішити питання про повернення до підрозділу із зарахуванням в штат та після цього через свого безпосереднього командира підрозділу подати необхідні документи для прийняття рішення (а.с. 55).

Доказів направлення вказаного листа на адресу представника позивача - адвоката Бартош-Стрєльникову Т.М. відповідачем суду не надано.

Відповідачем 09.02.2025 на адресу позивача було надіслано лист від 03.02.2025 №47/727, згідно якого за результатами розгляду доданих до рапорту від 15.04.2024 документів не доведено факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_3 або ж факту, що такі члени сім`ї самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії закладу охорони здоров`я. У зв`язку з чим у погодженні рапорту відмовлено, запропоновано повернутись до розташування підрозділу з подальшим вирішенням питання в частині звільнення із військової служби (а.с. 56).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону України №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Підстави звільнення з військової служби, зокрема, під час дії воєнного стану, передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII у редакції станом на 15.04.2024 (на дату подання рапорту) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 2 Положення №1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із абз. 2 пункту 12 Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до абз. 2 підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення №1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги роки військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Згідно із Законом №2232-XII та Указом Президента України від 10.12.2008 №1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (зі змінами) затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція №170).

Інструкція №170 визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції №170 визначено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Отже, чинним законодавством України передбачені підстави для звільнення за сімейними обставинами з військової служби військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації в особливий період. Однак, такі підстави мають бути підтверджені наданими військовослужбовцем відповідними документами.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 року №413 та визначено підпунктом "г" пунктів 1,2 ч. 4, підпунктом "ґ" п. 2 ч. 5, підпунктом "г" п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону №2232-XII подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Як встановлено судом, позивач 15.04.2024 подав рапорт на командира Військової частини НОМЕР_1 засобами поштового, який отриманий відповідачем 20.04.2024. Вказана обставина сторонами не заперечується.

Відповідач на спростування доводів позивача щодо відсутності відповіді за результатами розгляду його рапорту від 15.04.2024 надав адресований представнику позивача - адвокату Бартош-Стрельніковій Тетяні Миколаївні лист від 22.04.2024 №47/1761, у якому позивачу запропоновано з метою врегулювання порушених у запиті від 15.04.2024 питань зв`язатись з командиром підрозділу в якому проходив службу, вирішити питання про повернення до підрозділу із зарахуванням в штат та після цього через свого безпосереднього командира підрозділу подати необхідні документи для прийняття рішення.

Водночас, суд звертає увагу, що доказів направлення вказаного листа на адресу представника позивача відповідачем суду не надано, при цьому представник позивача заперечує отримання будь-якої відповіді від військової частини за результатами направлення рапорту позивача від 15.04.2024. З урахуванням наведеного суд робить висновок про недоведеність відповідачем факту направлення на адресу адвоката Бартош-Стрельнікової Тетяни Миколаївни листа від 22.04.2024 №47/1761.

Матеріалами справи підтверджено, що до рапорту від 15.04.2024 позивач, зокрема, додав копії: довідки МСЕК серія 12ААГ №133981 від 06.07.2023, висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я №888 від 13.07.2023, висновку №889 від 13.07.2023 року КНП Чемеровецька багатопрофільна лікарня Хмельницької області, акта про фактичне місце проживання від 04.04.2024 Чемеровецької селищної ради, довідки Чемеровецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 04.04.2024 №97, витягу №5837 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 . від 05.04.2024.

З наведених вище документів встановлено, що мати позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою він зареєстрований та фактично проживає за однією адресою, є особою з інвалідністю II групи з 06.07.2023 та потребує постійного стороннього догляду.

При цьому суд враховує, що необхідною умовою для звільнення позивача зі служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5837 від 05.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Батько позивача - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 (а.с. 26).

Баба позивача - ОСОБА_5 , є особою похилого віку 1939 року народження, що підтверджується свідоцтво про народження ОСОБА_6 НОМЕР_5 та паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 (а.с. 30-31).

Таким чином, суд дійшов висновку, що згідно наявних матеріалів справи інші особи, які можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю позивача, відсутні.

Суд відхиляє доводи відповідача наведені у листі від 03.02.2025 №47/727 про необхідність доведення позивачем факту відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або ж факту, що такі члени сім`ї самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної закладу охорони здоров`я, оскільки вказані зміни до статті 26 Закону №2232-XII були внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" №3633-IX від 11.04.2024 та набрали чинності лише з 18.05.2024, тобто більше як через місяць після направлення рапорту позивачем на адресу військової частини.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до висновків щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, які викладені у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, становлять випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки рапорт позивачем був поданий, а відповідачем отриманий, ще за часу дії положень Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції до 18.05.2024, тому саме такі норми при розгляді такого рапорту і мали бути застосовані відповідачем.

Щодо аргументів відповідача про те, що рапорт позивача не підлягає розгляду та погодженню у зв`язку із тим що останній вважається таким, що самовільно залишив військову частину, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 24 Закону №2232-XII (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Суд відзначає, що призупинення військової служби не означає звільнення з військової служби. З урахуванням пункту другого частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII однією з підстав звільнення з військової служби під час дії воєнного стану є набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання. Вказана стаття містить вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби та не містить призупинення військової служби як підстави для звільнення.

Як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №333 від 29.11.2022 солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , визнано таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив район виконання бойових завдань та з 10.11.2022 знятий з усіх видів забезпечення. Таким чином, на підставі вказаного наказу військова служба позивача фактично була призупинена.

Водночас, матеріали справи не місять доказів про внесення відносно ОСОБА_1 відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 144-3 Положення №1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що факт перебування позивача у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №333 від 29.11.2022 не звільняє відповідача, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту, про звільнення останнього з військової служби або мотивовану відмову в такому.

На переконання суду, в даному випадку листи військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2024 №47/1761 та від 03.02.2025 №47/727 не можуть свідчити про відмову позивачу у звільненні з військової служби, оскільки не є наказами, яким повинно вирішуватись питання щодо розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця.

Такі повідомлення не звільняють відповідача, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо можливості звільнення позивача з військової служби, від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту, про звільнення останнього з військової служби або мотивовану відмову в такому. Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Згідно із загальними засадами права дії суб`єкта владних повноважень це - активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, відсутність належним чином оформленого наказу про звільнення позивача з військової служби чи відмову у його звільненні, свідчить саме про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність своєї бездіяльності у спірних правовідносинах не надав, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.04.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Збройних сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК