Справа № 500/374/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/374/25

03 березня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 28 листопада 2024 року №11 та у зарахуванні ОСОБА_1 до розрахунку загального страхового стажу періодів роботи з 15 серпня 1976 року по 30 грудня 1977 року та з 15 серпня 1984 року по 30 вересня 1989 року ( окрім 1985 року) згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989 та архівної довідки №734 від 14.12.2022 у колгоспі ім. Кузнецова, колгоспі ім. Мічуріна смт. Гримайлів Гусятинського району (зараз Чортківського району ) Тернопільської області,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до розрахунку загального страхового стажу періоди роботи з 15 серпня 1976 року по 30 грудня 1977 року та з 15 серпня 1984 року по 30 вересня 1989 року (окрім 1985 року) згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989 та архівної довідки №734 від 14.12.2022 з серпня 1976 року по грудень 1977 року та з серпня 1984 року по вересень 1989 року у колгоспі ім. Кузнецова, колгоспі ім. Мічуріна смт. Гримайлів Гусятинського району (зараз Чортківського району) Тернопільської області та призначити пенсію по віку з 4 грудня 2024 року .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 22.11.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком з 65-річного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та наявності страхового стажу 17 років 10 місяців, надавши підтверджуючі документи.

Однак йому було зараховано тільки 11 років 5 місяців та 17 днів страхового стажу. Період роботи з 15.08.1976 по 30.12.1977 та з 15.08.1984 по 30.09.1989 (окрім 1985 року) згідно записів у трудовій книжці від 30.09.1989 серії НОМЕР_1 не зараховано, оскільки, некоректні підстави запису ; книги обліку праці без номера та дати; періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, бланк трудової книжки не відповідає часу заповнення трудової книжки . Також не зараховані періоди роботи з серпня 1976 року по грудень 1977 року, з серпня 1984 року по вересень 1989 року (окрім 1985 року) згідно архівної довідки №734 від 14 грудня 2022 року , оскільки в цій довідці по-батькові позивача в 1976, 1977 рр. не зазначено, у 1984 р.- зазначено скорочено (ініціалами), за 1986-1989рр.- зазначено скорочено.

Таким чином, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 28 листопада 2024 року №11, яке позивач оскаржує, оскільки вважає його незаконним.

Ухвалою суду від 29.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

05.02.2025 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду поступив відзив, в якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В заперечення вказує, що 22.11.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення №11 від 28.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу - 64 років 11 місяців.

Страховий стаж позивача - 11 років 05 місяців 17 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зараховано:

- згідно трудової книжки від 30.09.1989 серія НОМЕР_1 періоди роботи з 15.08.1976 по 30.12.1977 (підстави занесення запису некоректні: книги обліку праці без номера та дати), з 15.08.1984 по 30.09.1989 (окрім 1985рр.), оскільки періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, бланк трудової книжки не відповідає часу заповнення трудової книжки,

- періоди роботи з серпня 1976 по грудень 1977, з серпня 1984 по вересень 1989 (окрім 1985 року) згідно архівної довідки від 14.12.2022 №734, оскільки по батькові заявника у 1976, 1977рр. не зазначено, у 1984р.- зазначено скорочено (ініціалами), за 1986- Т989рр.- зазначено скорочено.

З огляду на вищезазначене у пенсійного органу відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж.

13.02.2025 відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано до суду відзив на позов ОСОБА_1 , де вказано, що за результатом розгляду заяви позивача від 22.11.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 26 Закону №1058-IV, прийнято рішення №11 від 28.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 15 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача становить 11 років 5 місяців 17 днів. До загального страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.09.1989 не враховано періоди роботи в Селянській спілці "Гримайлівська" з 15.08.1976 по 30.12.1977 (підстави занесення запису некоректні: книги обліку праці без номера та дати), з 15.08.1984 по 30.09.1989 (окрім 1985), оскільки періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, бланк трудової книжки не відповідає часу заповнення трудової книжки.

Звертає увагу, що відповідно до довідки Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області від 26.12.2019 №03-04/588 селянську спілку "Гримайлівська" створено тільки з 27.01.1993 на основі колгоспу імені Мічуріна, який до 05.09.1981 мав назву колгоспу імені Кузнецова, що не відповідає записам в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Для підтвердження вищезазначених періодів роботи відповідно до пункту третього Порядку №637 заявником надано довідку Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області від 14.12.2022 №734 щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві .

В наданій довідці по батькові заявника у 1976 та 1977 не зазначено, у 1984 зазначено скорочено ( ОСОБА_1 ), за 1986-1989 зазначено скорочено ( ОСОБА_1 ). Дані про відсутність в штаті іншого працівника з таким ім`ям відсутні.

Виходячи з наведеного вважає, підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 22.11.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надавши необхідні документи, про що свідчить заява та розписка-повідомлення від 22.11.2024 за №2768.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло 28.11.2024 рішення №11 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зі змісту спірного рішення видно, що вік заявника: 64 роки 11 місяців.

Необхідний страховий стаж відповідно до частини третьої статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": починаючи з 1 січня 2019 року після досягнення 65 років з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить 15-21 рік.

Страховий стаж особи становить 11 років 5 місяців 17 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано згідно трудової книжки від 30.09.1989 серія НОМЕР_1 періоди роботи з 15.08.1976 по 30.12.1977 (підстави занесення запису некоректні: книги обліку праці без номера та дати), з 15.08.1984 по 30.09.1989 (окрім 1985рр.), оскільки періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, бланк трудової книжки не відповідає часу заповнення трудової книжки. Не зараховано періоди роботи з серпня 1976 по грудень 1977, з серпня 1984 по вересень 1989 (окрім 1985 року) згідно архівної довідки від 14.12.2022 №734, оскільки по батькові заявника у 1976,1977рр. не зазначено, у 1984р.- зазначено скорочено (ініціалами), за 1986-1989рр.- зазначено скорочено.

За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявнику у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу-15 років.

Вважаючи вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.11.2024 №11 про відмову у призначенні пенсії незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки порушує права позивача на соціальний захист, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абзацами 2-13 частини першої статті 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу : з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; зі січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року (частина третя статті 26 Закону №1058-ІV).

Як видно зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.11.2024 №11 на день подання заяви про призначення пенсії від 22.11.2024 вік позивача становить 64 роки 11 місяців, страховий стаж - 11 років 05 місяців 17 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано згідно трудової книжки від 30.09.1989 серія НОМЕР_1 періоди роботи з 15.08.1976 по 30.12.1977 (підстави занесення запису некоректні: книги обліку праці без номера та дати), з 15.08.1984 по 30.09.1989 (окрім 1985рр.), оскільки періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки, бланк трудової книжки не відповідає часу заповнення трудової книжки.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як вбачається із трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989 позивач ОСОБА_1 працював у спірний період:

запис №1 - 15.08.1976 прийнятий на роботу помічником тракториста в с/с "Гримайлівська" (підстава книги обліку праці)

запис №2 - 30.12.1977 звільнений з роботи в зв`язку з призовом в Збройні Сли (підстава книги обліку праці)

запис №3 - 22.04.1978 - 23.04.1980 служба в Збройних Силах України (військовий білет НОМЕР_2 )

запис №4 - 15.08.1984 прийнятий в с/с "Гримайлівська" на посаду інженера по охороні праці (наказ №3 від 23.08.1984)

запис №5 - 30.09.1989 звільнений з роботи за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ №2 від 15.10.1989).

Також не зараховано періоди роботи з серпня 1976 по грудень 1977, з серпня 1984 по вересень 1989 (окрім 1985 року) згідно архівної довідки від 14.12.2022 №734, оскільки по батькові заявника у 1976,1977 не зазначено, у 1984 - зазначено скорочено (ініціалами), за 1986-1989 - зазначено скорочено.

Згідно форми РС-право при зверненні 22.11.2024 до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 зараховано до страхового стажу період роботи з 26.07.1977 по 18.04.1978, тобто 08 місяців 23 дні.

За положеннями статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи довідки про наявний страховий стаж.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки чи довідок.

За таких обставин суд приходить до переконання, що неправильно здійснено запис по батькові позивача в архівних довідках не може бути підставою неврахування періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення і видачі довідки про наявний страховий стаж.

В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (провадження №К/9901/110/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, з вищенаведеного слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, довідки, яка оформляється відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

При цьому, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідачі в свою чергу не надали суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за спірний період і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

При цьому суд критично оцінює твердження про те, що в наданій довідці Архівного відділу Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області від 14.12.2022 №734 по батькові заявника у 1976 та 1977 не зазначено, у 1984 зазначено скорочено ( ОСОБА_1 ), за 1986-1989 зазначено скорочено ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) у зв`язку з чим періоди роботи з серпня 1976 року по грудень 1977 року, з серпня 1984 року по вересень 1989 року (окрім 1985 року) не зараховано до загального страхового стажу позивача.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи довідки про наявний страховий стаж.

За наведених обставин та правового регулювання, суд вважає, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області безпідставно не зарахував вказані періоди роботи ОСОБА_1 на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.09.1989 до страхового стажу.

Саме питання відмови в зарахуванні конкретних періодів роботи, до страхового стажу позивача, було спірним під час призначення пенсії позивачу, та оскаржується позивачем.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.11.2024 №11 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи 15.08.1976 по 25.07.1977 (період з 26.07.1977 по 18.04.1978 зарахований згідно Форми РС-право), та з 15.08.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1986 по 30.09.1989 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989.

В цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04 грудня 2024, то судом враховано наступне.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення і виплати пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Відтак, позов в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другу статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення.

Суд зауважує, що належним відповідачем за позовними вимогами позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії від 22.11.2024 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, яке є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового стажу позивача та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

В даному випадку для встановлення належного відповідача визначальним є те, структурний підрозділ якого пенсійного органу розглядав заяву позивача про призначення пенсії від 22.11.2024 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, яке визнано судом протиправним і скасовано.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21.01.2025.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (частина третя статті 139 КАС України)

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов частково, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.11.2024 №11 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 15.08.1976 по 25.07.1077, з 15.08.1984 по 31.12.1984, з 01.01.1986 по 30.09.1989 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.09.1989.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 03 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: вул. Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49008, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.