Справа № 320/29902/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року справа №320/29902/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Клименка В.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в м.Києві до Головного управління ДПС у м. Києві про визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся Регіональний сервісний центр в м.Києві Міністерства внутрішніх справ до Головного управління ДПС у м.Києві з позовом, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 28.04.2023 №0029425/0706.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві згідно з п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України. З огляду на це, при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0029425/0706 ГУ ДПС у м. Києві безпідставно застосовано до позивача положення пункту 117.1 статті 117 ПК України у випадку, коли безпосередньо норми ПКУ не встановлюють строку для подання повідомлення форми 20-ОПП.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику сторін) та витребувано докази від сторін по справі.

03.10.2023 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява про виконання ухвали суду від 11.09.2023 з додатками.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

На підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, п. 2 частини 1 ст. 13 розділу ІV, ст. 25 розділу VІ Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (зі змінами), у зв`язку із змінами п.п.69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, внесеними Законом України від 12 травня 2022 року №2260-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного стану, на підставі наказу від 01.03.2023 №856-п, Головним управлінням ДПС у м. Києві з 14.03.2023 по 23.03.2023 проведено позапланову виїзну документальну перевірку Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві, код за , з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період 01.01.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 09.11.2015 по дату завершення перевірки, іншого законодавства за відповідний період.

29.03.2023 ГУ ДПС у м. Києві складено акт №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, код за (далі - Акт перевірки) (т. І а.с.14-36).

Згідно з висновками Акта перевірки від 29.03.2023 за результатами проведеної перевірки встановлено порушення РСЦ МВС в м. Києві, зокрема: « 3. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року Nє2755-УI, із змінами та доповненнями, п. 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 22.04.2014 за № 462 щодо неподання та несвоєчасного подання Повідомлення за формою № 20-ОПП стосовно використання об?єктів оподаткування (земельних ділянок, приміщень та транспортних засобів) (з урахуванням вимог підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-//I).».

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки від 29.03.2023, позивач подав свої заперечення від 12.04.2023 №31/26-17л/к (т.І а.с. 37-41).

Згідно з листом ГУ ДПС в м. Києві про розгляд заперечень №17351/1/26-15-07-06-02-09 від 27.04.2023, ГУ ДПС в м. Києві було змінено висновки, викладені в Акті перевірки від 29.03.2023, а самі заперечення залишено без задоволення (т. І а.с. 42-46).

ГУ ДПС У м. Києві складено податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0029425/0706 (далі - ппр, оскаржуване рішення) (т. І а.с. 10-13).

Зазначеним податковим повідомленням-рішенням від 28.04.2023 №0029425/0706 до РСЦ МВС в м. Києві за порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 22.04.2014 за №462, за неподання Повідомлення за формою №20-ОПП стосовно використання об?єктів оподаткування (об?єктів нежитлової нерухомості та транспортних засобів) та несвоєчасне Повідомлення за формою №20-0ПП стосовно використання об?єктів оподаткування (земельні ділянки) за 2017, 2018, 2019 роки, на підставі пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 42 840,00 грн (сорок дві тисячі вісімсот сорок грн 00 коп.).

15.05.2023 позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення №0029425/0706 від 28.04.2023 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (т. І а.с.47-51).

Рішенням ДПС України від 31.05.2023 №6778/5/99-00-06-03-01-05 було продовжено строк розгляду скарги (т.І а.с.52).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 07.07.2023 №8313/5/99-00-06-03-01-05 податкове повідомлення-рішення №0029425/0706 від 28.04.2023 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (т.І а.с.53-54).

РСЦ МВС в м. Києві не погоджується із податковим повідомленням-рішенням №0029425/0706 від 28.04.2023, вважає його протиправним у зв`язку із чим, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з положеннями підпунктів 21.1.1 та 21.1.4 пункту 21.1 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

За визначенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.03.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань внесено запис №8060396 про припинення юридичної особи, що підтверджується витягом від 08.05.2023 (т.І а.с.55-56).

Вищезазначене узгоджується із Постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 р. № 79 Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, відповідно до якої уряд постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві.

Згідно із частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Таким чином, припинення юридичної особи є підставою для проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, що не заперечується учасниками справи.

Відповідно до пункту 86.3 статті 86 ПК України, акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Згідно із пунктом 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 передбачено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу. Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Згідно з абзацом першим пункту 58.2 статті 58 ПК України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 3 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за №124/28254, у податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами «Р» (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), «Д» та «С»).

Судом встановлено, що формально усі вищенаведені вимоги податкового законодавства в частині призначення спірної перевірки та пред`явлення відповідних документів платнику податків для її проведення відповідачем дотримано.

Разом з тим, однією з підстав звернення позивача до суду із цим позовом слугувало те, що супереч зазначеним нормам, ГУ ДПС у м. Києві до податкового повідомлення-рішення №0029425/0706 додано розрахунок штрафних (фінансових) санкцій, який є додатком до Акта перевірки від 29.03.2023 №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076, у зв`язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 28.04.2023 №0029425/0706, винесене ГУ ДПС у м. Києві, є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Дослідивши зміст оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, судом встановлено, що дійсно в наявному в матеріалах справи розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, вказано що це розрахунок штрафних (фінансових) санкцій до акта №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, код за .

У той же час, за встановлених обставин, суд вважає, що зазначення в назві розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, який доданий до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що він є розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до акта №21536/Ж5/26-15-07-06-02-19/40112076 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, код за не є таким порушенням, що впливає на суть оскаржуваного позивачем рішення суб`єкта владних повноважень та відповідно не може бути підставою для його скасування.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, згідно з яким порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено таких порушень процедури прийняття рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Отже, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у зв`язку з процедурними порушеннями при оформленні розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Щодо обставин справи по суті встановлених порушень під час проведення перевірки суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем встановлено, що РСЦ МВС в м. Києві не подано до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення за формою №20-ОПП щодо 54 об?єктів нежитлової нерухомості та щодо 34 транспортних засобів, у зв`язку із чим, на підставі пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.1 статті 117 ПК України, до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 42 840 ,00 гривень.

Відповідно до п.п. 16.1.3 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 63.3 статті 63 ПК України передбачено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

При цьому, відповідно до п. 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

У свою чергу обов`язок подання платником податків повідомлення форми №20-ОПП Податковим кодексом України взагалі не передбачено, а регулюється наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» №1588 від 09.12.2011, зі змінами.

Таким чином, обов`язковою умовою для застосування відповідальності за статтею 117 ПК України, є порушення строків та порядку подання заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, прямо передбачених Податковим кодексом України.

Диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальності за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування.

Крім того, відповідно до п. 63.3 статті 63 ПК України на платника податків покладається обов`язок подання заяви про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку, а Порядком №1588 врегульовано питання подання платником податків повідомлення форми 20-ОПП, що є різними за змістом документами.

Отже, заяв про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку, зазначена у п. 63.3 ст. 63 ПК України, і Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП, зазначене в Порядку №1588, є різними за змістом документами, а їх подання до податкового органу регулюються різними нормативними документами.

Таким чином, стаття 117 ПК України передбачає відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрацію) платника податків у відповідному контролюючому органу та містить вичерпний перелік порушень, які тягнуть за собою накладення штрафу.

Також слід наголосити, що стаття 117 ПК України передбачає відповідальність за порушення, пов`язані лише зі взяттям на облік платника податків та своєчасною зміною облікових даних платника, і не стосується повідомлень про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Вказана правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі №580/814/20 та від 18 квітня 2024 року у справі 640/18630/21.

Таким чином, викладений в Акті перевірки висновок податкового органу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення є безпідставним та неправомірним, а тому підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжним документом - платіжною інструкцією №8 від 26.07.2023 (а.с. 9).

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача, адже внаслідок його протиправного рішення було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 28.04.2023 №0029425/0706.

2. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код ВП 44116011) на користь Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (місцезнаходження: 01011, м. Киів, вул. Арсенальна, 9/11, ідентифікаційний код 40112076) судовий збір у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.