Справа № 600/5436/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/5436/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ілащук Іван Миколайович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Ілащук Іван Миколайович до ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання вимог заяви ОСОБА_1 від 05 листопада 2024 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови і довідки позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, постанову і довідку позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, медичні документи ОСОБА_1 , що стали підставою для прийняття постанови і довідки та документи одержані ІНФОРМАЦІЯ_5 із цивільних (військових) лікувальних закладів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що у травні 2024 позивач оскаржив у адміністративному порядку постанову позаштатної постійно-діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким його стан здоров`я визначено як обмежено придатним до військової служби. Листом 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 05.06.2024 №2910 та листом Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ від 06.06.2024 №259/9/12684 скарги ОСОБА_1 скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_6 для розгляду та надання відповіді скаржнику. Однак ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 не може здійснити перегляд вказаної постанови, так як ІНФОРМАЦІЯ_5 досі не направив їй особову справу ОСОБА_1 . У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача із листом від 05.11.2024, в якому просив направити до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 для перегляду довідки і постанови позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24 - цю заяву про перегляд постанови і довідки, оскаржувані постанову і довідку, медичні документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваних постанови і довідки та/або документи одержані ТЦК та СП із цивільних (військових) лікувальних закладів. Зазначену заяву відповідач отримав 11.11.2024, проте до цього часу жодних відомостей про результат розгляду заяви не відомо.

Ухвалою суду від 27.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча був повідомлений про відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно листа 16 регіональної військово-лікарської комісії від 05.06.2024 №2910 ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено за належністю скаргу (вх.№5953 від 04.06.2024) солдата запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 для розгляду та прийняття рішення по суті, а саме, серед іншого: вивчити та проаналізувати всі надані матеріали та медичні експертні документи; військовозобов`язаному ОСОБА_1 провести контрольний медичний огляд обласною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою встановлення придатності до військової служби, враховуючи воєнний час та період мобілізації. Постанову ВЛК оформити відповідно до вимог керівних документів.

Відповідно до листа Центральної військово-лікарської комісії від 06.06.2024 №598/9/12684 скаргу позивача направлено на належністю до ІНФОРМАЦІЯ_1 для розгляду та надання відповіді скаржнику.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.09.2024 №7679 повідомлено представника позивача про те, що особова справа військовозобов`язаного для перегляду до ВЛК вищого рівня не направляється. Додатково звернено увагу на відсутність заяви ОСОБА_1 стосовно оскарження постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_9 , а тому підстави для перегляду постанови військово-лікарською комісією вищого рівня не було.

05.11.2024 позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив направити до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 для перегляду довідки і постанови позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24 - цю заяву про перегляд постанови і довідки, оскаржувані постанову і довідку, його медичні документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваних постанови і довідки та/або документи одержані ТЦК та СП із цивільних (військових) лікувальних закладів.

Проте, відповіді на зазначену заяву позивач так і не отримав, про що зазначено у позовній заяві.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2025 №876 повідомлено представника позивача про надходження на його адресу скарги позивача щодо незгоди з рішенням військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами розгляду начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендовано скерувати ОСОБА_1 на проходження медичного огляду Чернівецькою обласною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Для уточнення інформації позивачу необхідно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Не погоджуючись із бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання вимог заяви ОСОБА_1 від 05.11.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом спірних відносин, зокрема, є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання вимог заяви ОСОБА_1 від 05.11.2024.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організаційне залежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 6, 7 ст.5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Статтею 7 указаного Закону передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Частинами 1, 3, 4 ст. 15 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно зі ст. 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Частиною 1 ст. 20 Закону №393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наведені норми вказують на те, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду. При цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Як зазначено вище, 05.11.2024 позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив направити до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 для перегляду довідки і постанови позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24 - цю заяву про перегляд постанови і довідки, оскаржувані постанову і довідку, його медичні документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваних постанови і довідки та/або документи одержані ТЦК та СП із цивільних (військових) лікувальних закладів.

Водночас, у спірному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 не розглянуто заяву позивача від 05.11.2024 та не надано на неї жодної відповіді.

Враховуючи відсутність доказів розгляду та надання позивачу відповіді на його звернення (заяву) від 05.11.2024, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду та не повідомлення позивача про результати розгляду його заяви.

Разом з тим, щодо вимоги позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови і довідки позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, постанову і довідку позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, медичні документи ОСОБА_1 , що стали підставою для прийняття постанови і довідки та документи одержані ІНФОРМАЦІЯ_5 із цивільних (військових) лікувальних закладів, то суд зазначає, що така вимога є передчасною та не обґрунтованою.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду даної справи судом вставлено протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду та не повідомлення позивача про результати розгляду його заяви від 05.11.2024.

Зважаючи на те, що фактично, у відповідності за Закону України "Про звернення громадян", відповідь на заяву від 05.11.2024 відповідачем позивачу не надано, суд не уповноважений надавати оцінку діям відповідача як щодо не направлення до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови і довідки позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, постанову і довідку позаштатної постійно-діючої комісії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02.05.2024 №3175/24, медичні документи ОСОБА_1 , що стали підставою для прийняття постанови і довідки та документи одержані ІНФОРМАЦІЯ_5 із цивільних (військових) лікувальних закладів, так як і підставам для такого направлення.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Тобто, суд може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що найбільш ефективним способом порушеного права позивача у даному випадку є визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2024 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024, відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян".

Відтак, з урахуванням вищевикладених обставин справи, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги є частково обґрунтованими та, відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Проте, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 605,60 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Ілащук Іван Миколайович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2024.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024 та надати відповідь, відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян".

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя В.О. Григораш