Справа № 595/188/25
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/188/25
Провадження № 2-а/595/33/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Оринник Н.С., 10 лютого 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Тернопільській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 340402 від 03 лютого 2025 року відповідно до якої на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу згідно ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 03 лютого 2025 року о 9.40 год. водій керував транспортним засобом «Volkswagen» із встановленим номерним знаком, який не відповідає т/з та не пред`явив відповідних документів на т/з, які зазначені в п. 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.9 «в» ПДР України. Постанова складена об 11.25 хв. цього ж дня. У його діях працівник поліції вбачав ознаки порушень, передбачених статтями 121-3 та 126 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Звертає увагу суду, що усі пункти ПДР, у порушенні яких він звинувачується, стосуються саме водія транспортного засобу, тобто особи, яка керує т/з, який перебуває у русі. Зауважує, що 03 лютого 2025 року він перебував по вул. Заводська по особистих справах на території парковки, транспортним засобом не керував, відповідно, не є таким, що може вважатися водієм т/з. У п. 5 оскаржуваної постанови у графі «належність т/з» стоїть прочерк. Відповідно, працівниками поліції не встановлено належність транспортного засобу марки «Volkswagen» саме йому, ОСОБА_1 . Відтак, у даній ситуації невідомо чий т/з та хто встановив невідповідні номерні знаки. Вважає, що він, не будучи водієм, не мав обов`язку пред`являти працівникам поліції документи, передбачені п. 2.1 ПДР України. Відтак, подія адміністративного правопорушення відсутня, його вина ґрунтується на припущенні поліцейського, доказів правопорушення немає, жодних порушень ПДР він не допускав, тому просить скасувати постанову, і закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19 лютого 2025 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на його безпідставність. Зазначає, що 03 лютого 2025 року поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Бучач) Дохватом Т.І. винесено постанову серії ББА № 340402 на позивача ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він в м. Бучач по вул. Заводська бічна керував транспортним засобом марки «Volkswagen», із встановленим номерним знаком, який не відповідає т/з, чим порушив вимоги п. 2.9 «в», 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР України та норм ч.1 ст. 121 -3, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На відео з бодікамери поліцейського «export-5li18», починаючи з 0:00:36 сек. зафіксовано зазначене правопорушення, а саме: на автомобілі «Volkswagen» встановлено номерний знак «НОМЕР_3», який не відповідає даному транспортному засобу. Також, факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу зафіксовано на долучених до відзиву відеозаписах. На відео «export-5li18», починаючи з 0:01:32 хв. зафіксована розмова поліцейського з позивачем. За встановлених обставин, доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є безпідставними та не обґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими та до позовної заяви не долучено. Відтак твердження позивача викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам та не підлягають до задоволення.

19 лютого 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оринник Н.С., на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідь мотивує тим, що позивач не погоджується з викладеними у відзиві твердженнями. Зокрема, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 керував т/з із номерним знаком, що не відповідає т/з. Проте, доказів керування транспортним засобом немає, а який саме номерний знак відповідає цьому транспортному засобу - не встановлено. Тому, не можна стверджувати, що номерний знак «НОМЕР_3» не відповідає транспортному засобу. Окрім того, працівник поліції не зупиняв т/з. Транспортний засіб був припаркований, нерухомий і з території парковки виїхав на евакуаторі. Відповідно, позивач не керував автомобілем. Працівниками поліції не надано жодних доказів, які б дозволяли встановити, який саме номерний знак належить цьому автомобілю, тому передчасним є твердження, що номерний знак «НОМЕР_3» є невідповідним. Реєстраційний документ на т/з не було пред`явлено, отже, не було належними доказами встановлено, який саме номерний знак мав би бути на т/з. Вважає, що дії працівника поліції, що полягали у притягненні до адміністративної відповідальності ґрунтувались в більшій мірі на припущенні того, що номерний знак не відповідає транспортному засобу. Позивач не керував транспортним засобом і, відповідно, не порушував ПДР. Як наслідок, у нього не було обов`язку пред`являти працівникам поліції посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з чи будь-які інші документи. Вказана позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, зазначеного у постанові від 15 березня 2019 року справа № 686/11314/17. Факт перебування за кермом і факт керування не є тотожним поняттями, відповідно, неправомірним є притягнення до відповідальності за перебування за кермом транспортного засобу.

25 лютого 2025 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких така просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Заперечення мотивує тим, що позивачем та його представником не долучено до позовної заяви чи до відповіді на відзив доказів того, що саме номерний знак «НОМЕР_3» відповідає транспортному засобу «Volkswagen». Звертає увагу, що індивідуальний номерний знак «НОМЕР_3» є так званою «автоприкрасою» позивача з унікальним написом та виступає додатком до номерного знаку державної реєстрації транспортного засобу. Відповідно, номерний знак позивач має мати в салоні автомобіля. Під час перевірки поліцейськими номерного знаку «НОМЕР_3», виявилося, що даний іменний номерний знак не зареєстрований. Додатково наголошує, що даний номерний знак не відповідає стандартам, так як знаки для всіх типів автомобілів, автомобільних причепів, автобусів мають мати розмір - 520?112 мм, тло - біле, символи - чорні, а в позивача все навпаки: тло - чорне, а символи - білі. Чорні номери встановлюють на транспорт, що належить військовим частинам. Зважаючи на викладене, просить витребувати в позивача ОСОБА_1 технічний паспорт на транспортний засіб та відмовити у задоволенні позовних вимог.

26 лютого 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оринник Н.С., на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що викладені у запереченнях твердження не доводять правомірність дій працівника поліції під час складення постанови стосовно позивача. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не долучено до позову чи відповіді на відзив доказів того, що саме номерний знак «НОМЕР_3» відповідає транспортному засобу «Volkswagen». Звертає увагу, що згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тому, саме відповідачу необхідно довести належність транспортного засобу позивачу, вчинення саме ним порушення та керування транспортним засобом і, як наслідок, правомірність складення постанови. Станом на сьогодні із доказів, долучених сторонами, вбачається, що позивач не керував т/з. Відсутні докази, що підтверджують належність позивачу т/з, а також докази, які дозволяють встановити, який саме номерний знак мав би бути встановлений на транспортному засобі. Вважає, що у ГУНП є можливість звернутись до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області та встановити перелік транспортних засобів, що належать позивачу. Зокрема, було б встановлено чи т/з «Volkswagen Touareg» перебуває у власності позивача. Однак, відповідачем цього не зроблено, що дозволяє дійти висновку, що відповідач не планує дотримуватись ч. 2 ст.77 КАС та доводити правомірність своїх дій. Також відповідач посилається на ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», де перелічені превентивні заходи, які може здійснювати поліція. Серед усіх - зупинка транспортного засобу, але із матеріалів справи не вбачається рух транспортного засобу і відповідно його зупинка. Т/з був припаркований, заблокований іншими автомобілями і перебувати в русі не міг. Крім того, згідно ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів, поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. На відеозаписах, долучених до справи чітко видно, що про жодні превентивні заходи поліція позивача не повідомляла. Відтак, вважає посилання відповідача на ст. 31 вказаного Закону є безпідставними. ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про підозру у порушені правил дорожнього руху, тому застосуванню підлягала ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а не ст. 31. Стаття 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху. Порушення ПДР не доведено належними доказами, не встановлено, хто є власником т/з, хто встановив номерний знак, а автомобіль взагалі не перебував у русі і не міг бути зупинений. Вважає, що дії працівника поліції, що полягали у притягненні до адміністративної відповідальності ґрунтувались в більшій мірі на припущенні того, що номерний знак не відповідає транспортному засобу, а також на припущенні того, що т/з належить позивачу і є вина саме позивача у встановленні «невідповідного», на думку поліції, номерного знаку. Вважає незрозумілим те, як можна було встановити, що винен позивач, якщо не було встановлено чий автомобіль. Оскільки, відповідач не має наміру доводити правомірність своїх дій, а для повного та об`єктивного розгляду справи необхідно встановити, чи перебуває вказаний т/з у власності позивача, нею було надіслано адвокатський запит від 26.02.2025 з метою встановлення т/з, які перебувають у власності ОСОБА_1 , відомості про що буде долучено до матеріалів справи. Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 340402 від 03 лютого 2025 року, прийнятої поліцейським СРПП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Дохватом Т.І., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за те, що він вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що він 03 лютого 2025 року о 09 год. 40 хв. в м. Бучач по вул. Заводська бічна керував транспортним засобом із встановленим номерним знаком, який не відповідає т/з та не пред`явив відповідних документів на т/з, які зазначені в п.п.2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.9 «в» ПДР України.

За відомостями постанови до неї додається камера 856850.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

З перегляду відеозапису, наданого відповідачем суду, вбачається, що він здійснений за допомогою нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За даними п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- «а» посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- «б» реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

- «ґ» чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частина 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змогу чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем надано суду DVD-R диск з відеозаписами, де на відеофайлі 2-2-3f8b3dd0-eea1-… від 03.02.2025 зафіксовано транспортний засіб «Volkswagen» із встановленим номерним знаком «НОМЕР_3». На запитання людей, які стояли поруч із вказаним т/з і бажали бути присутніми при складанні адміністративних матеріалів, працівник поліції повідомив, щоб вони відійшли на деяку відстань, оскільки будуть встановлюватись персональні дані та буде винесена постанова на громадянина, який перебував на водійському сидінні т/з марки «Volkswagen», н.з. «НОМЕР_3». Зокрема, поліцейський зазначив: «Будемо виносити адміністративну постанову за номерний знак «НОМЕР_3», будемо вияснювати чи він відповідає автомобілю чи ні, про те що ви говорили нам по 10 чи 20 раз…» (10:34:45 год.). З відеозапису 2-2-04а014с0-ееа1… вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що на нього буде винесена адміністративна постанова за ч.1 ст.121-3 КУпАП, оскільки на його т/з встановлений номерний знак, який не відповідає автомобілю (10:42:53 год.), у відповідь на що ОСОБА_1 зазначив дослівно: «Пояснень ніяких надавати не буду, всі свої права знаю і володію, і, якщо є відомості про те, що я щось порушив, то я не проти, щоб мене притягнули до відповідальності, як і будь-якого іншого громадянина цієї держави…» (10:43:05 год.).

З долучених до матеріалів адміністративної справи відеозаписів також вбачається, що працівники поліції встановили особу, яка перебувала на водійському сидінні т/з марки «Volkswagen», н.з. «НОМЕР_3», ним був ОСОБА_1 , який не висловлював заперечень стосовно того, що він не є водієм означеного автомобіля. Також із вказаних відеофайлів вбачається, що на пропозицію працівника поліції надати посвідчення водія, документи на т/з, ОСОБА_1 такі не надав.

Відтак, з наведених вище відеозаписів слідує, що позивачем на пропозицію поліцейського не надано посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На відео 2-2-с150с9d0-eea0-11ef-8… позивач ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen», з номерним знаком «НОМЕР_3», після того, як до нього підійшов працівник поліції, звернувся до останнього, дослівно: «Як усунути ту машину, щоби ця машина могла звідси виїхати на евакуаторі? До мене швидше евакуатор приїхав, ніж ваш до тих машин, при чому моя суттєво не перешкоджає правилам дорожнього руху….». Поліцейський погодився з позивачем, що його т/з не перешкоджає руху. Надалі працівник поліції оголосив позивачу, що на нього винесено постанову за ст. 121-3 КУпАП, за те, що номерний знак не відповідає транспортному засобу та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що не пред`явлено документів. Роз`яснено право на оскарження постанови.

Аналізуючи наведений вище відеозапис, суд приходить до переконання, що позивач зазначає про належність (на праві користування/власності) йому автомобіля «Volkswagen», з номерним знаком «НОМЕР_3»

Суд вважає безпідставними посилання представника позивача, адвоката Оринник Н.С. на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки особи, які були присутні на місці події, повідомили поліцейським про те, що ОСОБА_1 керує т/з марки «Volkswagen», н.з. «НОМЕР_3», про що, як зазначив поліцейський, такі неодноразово наголошували працівникам поліції (відео 2-2-3f8b3dd0-eea1-…10:34:45 год.).

За даними відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-0-47аз від 27.02.2025, наданої на запит представника позивача Оринник Н.С. №48 від 26.02.2025, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на даний час (в тому числі в запитуваний період) за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспортні засоби: Volkswagen Caddy, 1999 року випуску, об`ємом двигуна 1896 куб.см, д.н.з. НОМЕР_1 , дата реєстрації 17.08.2017; Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 1498 куб.см, д.н.з. НОМЕР_2 , дата реєстрації 15.11.2024. Інші т/з в період з 2015 року по даний час за вказаним громадянином не реєструвались.

Поряд з тим, покликання представника позивача на те, що стороною відповідача не встановлено власника транспортного засобу та, відповідно, хто встановив невідповідні номерні знаки, суд відхиляє, оскільки в даному випадку суб`єктом адміністративного правопорушення є водій транспортного засобу (особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування відповідним транспортним засобом), який може бути відмінний від особи власника транспортного засобу.

Щодо клопотання представника відповідача про витребування в позивача ОСОБА_1 технічного паспорту на транспортний засіб, то суд вважає, що в такому слід відмовити, оскільки з поданих представником позивача додаткових пояснень слідує, що позивач щодо зазначеного клопотання заперечує, що свідчить про те, що позивач відмовляється надавати такий.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Проте, в даному випадку позивачем не надано суду жодного доказу на спростування обставин, які викладені в оскаржуваній постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ст. 126 КУпАП.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ст.126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Таким чином, факт наявності адміністративних правопорушень за ч.1 ст.121-3, ч.1 ст.126 КУпАП і винуватість у їх вчинені ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження дослідженими судом доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи дану справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 7-11, 72-77, 242-246, 257, 271, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001.

Суддя: І. І. Тхорик