Справа № 240/25025/24
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/25025/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.11.2024 № 1 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 55 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Досягнувши віку 54 роки, він 19.11.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою та відповідним пакетом документів про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням ГУ ПФУ в Львівській області від 25.11.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

06.12.2024 до суду від ГУ ПФУ в Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що особам, які працювали або проживали на території зони гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Умовою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 є наявність відповідного страхового стажу. Так, згідно абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територія гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058. Вік заявника 54 роки 06 місяців 29 днів, страховий стаж становить 20 років 01 місяць 02 дні, однак документами підтверджено факт проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 01 рік 11 місяців 13 днів. Згідно довідки від 18.09.2024 № 2456 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період з 16.05.1988 по 02.06.1990, оскільки заявник проходив військову службу. Інформація щодо місця розташування військової частини відсутня.

Ухвалою від 14.01.2025 як другого відповідача до справи залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

У відзиві, поданому до суду 03.02.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком є обґрунтованим, оскільки позивач не надав достатніх доказів, які підтверджують його право на зниження пенсійного віку. Подані документи не підтверджують безперервного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993. Зокрема, не зараховано період строкової військової служби, оскільки відсутня інформація щодо місця дислокації військової частини. Також враховано період навчання позивача в іншому місті, що свідчить про те, що він не проживав у зазначеній зоні постійно. Крім того, страховий стаж позивача не відповідає мінімальним вимогам для виходу на пенсію із зниженим віком.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.04.2024, виданого Житомирською облдержадміністрацією, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

19.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку. До заяви додано, зокрема, копію посвідчення серії НОМЕР_1 потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, копію трудової книжки, копії довідок про роботу та проживання, інші документи.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким 25.11.2024 прийнято рішення № 1 про відмову у перерахунку пенсії, оскільки згідно зі статтею 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року. Відтак у 2024 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 матимуть особи за наявності страхового стажу не менше 25 років. Страховий стаж заявника становить 20 років 01 місяць 02 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Документами підтверджено факт проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 - 01 рік 11 місяців 13 днів. Згідно довідки від 18.09.2024 № 2456 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період з 16.05.1988 по 02.06.1990, оскільки заявник проходив військову службу. Інформація щодо місця розташування військової частини відсутня.

Про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області рішення позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.11.2024 № 0600-0211-8/148988.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Тож виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ), який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

Згідно зі статтею 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Абзацом першим ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені в статті 55 Закону № 796-XII.

Абзацом першим частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058-IV, якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року.

Отже, максимальна кількість років, на яку може бути знижений пенсійний вік та необхідний страховий стаж згідно з положеннями статті 55 Закону № 796-XII, для позивача становить 6 років, томі мінімальні темпоральні межі складають, відповідно, вік 54 роки та страховий стаж тривалістю 25 років.

Матеріалами справи підтверджується, що страховий стаж позивача становить 20 років 01 місяць 02 дні.

Позивачем цей факт не заперечується та не спростовується.

Враховуючи, що страховий стаж позивача є меншим за необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Отже, при розгляді заяви позивача про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області діяло в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, а тому його рішення, прийняте по суті заяви, є правомірним та скасуванню не підлягає.

За таких обставин суд, керуючись правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 03 березня 2025 р.

03.03.25