Справа № 640/12988/20
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 640/12988/20

адміністративне провадження № К/990/5919/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Конярство України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі № 640/12988/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з Державного підприємства «Конярство України» податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у сумі 4448874,19 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 позов задоволено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2023 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 скасовано. Провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення коштів закрито. Справу віднесено до юрисдикції Господарського суду м. Києва.

Постановою Верховного Суду від 19.03.2024 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задоволено. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2023 у справі №640/12988/20 скасовано. Справу №640/12988/20 передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Верховний Суд прийшов до висновку, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України). Тобто зі змісту статті 7 КУзПБ необхідно дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Конярство України» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 без змін.

13.02.2025 до Верховнного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Державного підприємства «Конярство України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі № 640/12988/20, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та закрити провадження у справі.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазнає, що суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.01.2025 у справі № 910/21682/15, від 27.02.2019 у справі № 826/1866/17, від 23.09.2020 у справі № 826/16976/16, від 28.04.2022 у справі №300/2043/19, від 05.08.2021 у справі № 816/1851/17, від 23.04.2021 у справі №160/12305/19, від 11.02.2021 у справі № 560/2855/20 в яких було висловлено правову позицію щодо належності справ в процедурі банкрутства до юрисдикції господарського суду.

Водночас зі змісту касаційної скарги неможливо з`ясувати, на обґрунтування незгоди з яким саме висновком судів попередніх інстанцій визначаються підстави для касаційного оскарження судових рішень.

У вдруге поданій касаційній скарзі міститься посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідач про необхідність у відступленні від висновку щодо застосування частин першої, другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, викладеного у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 640/12988/20, який врахований (застосований) судом апеляційної інстанції в оскаржуваній Постанові, оскільки, на думку ДП «Конярство України», з урахуванням положень частин першої, другої статті 7, частини восьмої статті 45, частини другої пункту 4-2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства, пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України, переважному застосуванню підлягають норми частин першої, другої статті 7, частини восьмої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, які відносять розгляд усіх справ з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (в тому числі й справ про стягнення податкового боргу), до підсудності господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Колегія суддів звертає увагу, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України можливе у тому випадку, коли скаржник обґрунтує, що висновок, який викладений у постанові Верховного Суду, не відповідає правильному тлумаченню і застосуванню конкретної норми. Обов`язковою умовою для цього є подібність умов її застосування з огляду на конкретні обставини справи та позиції сторін у справі. Тобто, висновок, який викладено у постанові Верховного Суду, і висновок, який, на переконання заявника, має бути здійснений за результатами відступу від правової позиції, повинен стосуватися одних і тих самих норм права (їх сукупності) в ідентичних редакціях.

Тому у випадку, якщо скаржник вважає, що судами застосовано висновки Верховного Суду, які сформульовані у правовідносинах, які не є подібними, скаржник, обґрунтовуючи неправильне застосування судами норм матеріального права, повинен поряд із аргументами про застосування висновку Верховного Суду у неподібних правовідносинах зазначити або висновок Верховного Суду, який наявний у подібних правовідносинах, або обґрунтувати відсутність такого висновку у подібних правовідносинах.

Відповідно, доводи про незастовність висновків Верховного Суду не можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що постановою Верховного Суду від 19.03.2024 у даній справі, розглядось питання щодо правильності застосування норм матеріального та процесуального права Шостим апеляційним адміністративним судом в частині закриття провадження у справі, у зв`язку з віднесенямм зазначеного спору до юрисдикції Господарського суду м. Києва.

Верховний Суд у зазначеній постанові прийшов до висновку, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що юрисдикцію судів щодо розгляду тих чи інших спорів встановлюють лише процесуальні кодекси (ГПК України, КАС України, ЦПК України). Тобто зі змісту статті 7 КУзПБ необхідно дійти висновку, що така не встановлює особливостей, за яких адміністративні спори, що виникають з податкових відносин, віднесено до юрисдикції господарських судів у межах процедури банкрутства.

Зазначену правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01.11.2023 у справі №980/129/22 (908/1333/22).

Крім того, у згаданій справі Суд вказав, що аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №320/12137/20, від висновку щодо якого Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав відступати.

Суд наголосив, що після прийняття 13.04.2023 Великою Палатою Верховного Суду постанови у справі №320/12137/20 не змінилося законодавство, не змінився порядок врегулювання спірних правовідносин, не виявлено ані застарілості правового підходу щодо визначення юрисдикції подібних спорів, ані неефективності такого підходу внаслідок змін у правовому регулюванні, ані будь-яких вад попереднього судового рішення.

Таким чином, керуючись нормами права, що підлягають застосуванню у даній справі, суд касаційної інстанції вважав необхідним передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції для прийняття обґрунтованого і законного рішення, з урахуванням викладених Верховним Судом висновків.

Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 06.01.2025, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, розглянув дану справу по суті предмету спору, а саме правомірність стягнення контролюючим органом податкового боргу з ДП "Конярство України".

Відтак, питання щодо визначення юрисдикції розгляду даної справи, Верховним Судом було вже вирішено у постанові від 19.03.2024.

Інші доводи касаційної скарги наведені не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України та відповідним обґрунтуванням.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Натомість, зміст касаційної скарги свідчить про те, що обґрунтування незгоди з судовими рішеннями наводиться безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення порядку розгляду справи судом першої інстанції, зокрема розгляд її не у загальному, а у спрощеному провадженні.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2020 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи у суді першої інстанції здійснювався без участі сторін, натомість у суді апеляційної інстанції за участі представників позивача і відповідача. Тобто, відповідач мав можливість надати суду пояснення і докази на підтвердження обставин про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Верховний Суд погоджується з судом першої інстанції, що вказана категорія не відноситься до тих категорій, розгляд яких у відповідності до ч.4 ст. 12, ч.4 ст. 257 КАС України обов`язково має проводитись за правилами загального провадження.

У касаційній скарзі міститься посилання, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для ДП "Конярство України", оскільки стягувана позивачем сума є значною та істотною для відповідача.

Також, міститься посилання на підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС, яке не містить належного обгрунтування.

Оцінивши такі доводи касаційної скарги колегія суддів вважає, що посилання скаржника на наявність обставин, передбачених підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а отже, не можуть сприйматись судом як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Конярство України» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі № 640/12988/20 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяВ.П. Юрченко