Справа № 160/2558/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2025 рокуСправа №160/2558/25
29 січня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70% грошового забезпечення замість 90% такого забезпечення;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з обмеженням її максимального розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024 у розмірі 90% грошового забезпечення, без обмежень її максимального розміру, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача виходячи з 90% грошового забезпечення та без обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/2558/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/2558/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону №2262-ХІІ, призначену з 1987 року виходячи з 90% грошового забезпечення.
20 грудня 2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення і без обмеження максимальним розміром пенсії.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Щодо обмеження пенсії максимальним розміром.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 вказане положення Закону №2262-ХІІ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З дати ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України і до дня вирішення цієї справи по суті частина сьома статті 43 Закону №2262-XII змін не зазнавала.

Аналогічне ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ за змістом нормативне положення міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI).

Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 року №7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 (231/21, 415/21) вказане положення Закону №3668-VI визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Абзацем другим статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, наразі відсутня норма права, яка б передбачала обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром. Як наслідок, дії відповідача щодо встановлення такого обмеження є протиправними, в зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

Суд підкреслює, що відповідачем обмежено саме максимальний розмір пенсії позивача (не розмір підвищення пенсії під час індексації), що прямо вбачається з наданих розрахунків пенсії. Розмір індексації пенсії позивача не є предметом судового розгляду.

Щодо відсоткового значення розміру пенсії.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно з ч.1 ст. 43 Закону №2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 року, за результатами розгляду зразкової справи №240/5401/18 (Пз/9901/58/19), яке набрало чинності відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року.

Суд враховує вказаний правовий висновок при вирішенні даної справи, яка не повною мірою є тотожною юридичній ситуації, що мала місце при розгляді справи №240/5401/18, оскільки наведений правовий висновок має загальний характер щодо питання поширення статті 13 Закону №2262-ХІІ на процедуру перерахунку пенсії. Відповідно, оскільки згідно зазначеного правового висновку обмеження максимального розміру пенсії в 70% грошового забезпечення стосується пенсії, які призначаються, а не перераховуються, в цій справі відповідач безпідставно керувався вказаною нормою права та зменшив відсоткове значення розміру пенсії позивача.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 - визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 та від 21.02.2018 року №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 року у справі №240/5401/18, від 07.10.2022 року по справі №640/7973/21.

Отже, на сьогодні не існує чинної норми права, на підставі якої існували б правові підстави для обмеження пенсії позивача, яка призначена в 1987 році та виходячи з 90% грошового забезпечення, максимальним розміром та зі зменшенням до 70% відсоткового значення розміру пенсії позивача, в зв`язку з чим такі дії є протиправними.

Щодо способу захисту прав позивача суд зазначає, що позивач обрав дату 01.08.2024 року виходячи з того, що вона перебуває в межах 6 місяців, що передують дню зверненню до суду. Суд визнає таке правозастосування обґрунтованим, адже з наданих розрахунків вбачається, що вже станом на 01.03.2024 року пенсія позивача була обмежена максимальним розміром та обчислювалася виходячи з 70% грошового забезпечення. Тобто, право позивача було порушено за межами строку звернення до суду, в той час як позивач обґрунтовано просив захистити його права в межах шестимісячного строку, що передує зверненню до суду.

Подібний підхід наявний у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.01.2025 року у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 року у справі №620/7211/24.

Оскільки відповідачем в цій справі фактично вчинено не дії, а надано відмову на заяву позивача, що є індивідуально-правовим актом, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії позивача, викладену у листі від 09.01.2025 року №1624-54565/Б-01/8-0400/25.

Враховуючи встановлену в ході розгляду цієї справи протиправність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної доплати до пенсії згідно Постанови №713, з урахуванням положень п.2 та 4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок, нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та виходячи з визначеного при призначенні пенсії відсоткового значення розміру пенсії.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зауважує, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак формулює їх у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2422,42 грн, що підтверджується платіжним документом від 24.01.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2422,40 грн як належний до сплати розмір судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 90% грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, викладену в листі від 09.01.2025 року №1624-54565/Б-01/8-0400/25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2024 року виходячи з 90% грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко