Справа № 140/184/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/184/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про скасування як протиправного рішення начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 03 січня 2025 року №17 про відмову у перетинанні державного кордону України.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є громадянином РФ та має посвідку на постійне місце проживання в Україні (№ІН118330). 03 січня 2025 року при спробі перетину державного кордону України в пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» позивач отримав відмову у в`їзді до України, про що прийнято спірне рішення №17; причиною вказано «заборона в`їзду на територію України».

Позивач вважає таке рішення протиправним. Так у рішенні всупереч вимогам статті 14 Закону України від 05 листопада 2009 року №1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон №1710-VI) не вказано конкретної причини відмови у перетині державного кордону, в тому числі з посиланням на документи, які були надані, їх неналежність чи недостатність для в`їзду на територію України.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.15-17). В обґрунтування цієї позиції вказав, що 03 січня 2025 року ОСОБА_1 мав намір в`їхати на територію України через пункт пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» та рішенням від 03 січня 2025 року №17 йому відмовлено у в`їзді в Україну у зв`язку із наявністю заборони в`їзду на територію України.

Відповідач повідомив, що 15 грудня 2024 року у міжнародному залізничному пункті пропуску через державний кордон України «Ягодин» було виявлено, що ОСОБА_1 перебував в Україні за документами, термін дії яких закінчився, що є порушенням вимог пункту 22 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), до іноземця ОСОБА_1 посадовою особою відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прийнято постанову від 15 грудня 2024 року №100091 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 3400,00 грн. Надалі 02 січня 2025 року через несплату у встановлений статтею 307 КУпАП строк штрафу начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності винесено постанову про заборону громадянину РФ ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки; постанова затверджена начальником НОМЕР_2 прикордонного загону. Після припиненням обставин, які стали причиною для заборони в`їзду в Україну, 06 січня 2025 року начальником НОМЕР_2 прикордонного загону було прийнято постанову про скасування заборони в`їзду в Україну ОСОБА_1 , про що останнього повідомлено письмово.

Відповідач вважає, що оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин (03 січня 2025 року) постанова про заборону в`їзду на територію України громадянину РФ ОСОБА_1 була чинна та не скасована, то рішення від 03 січня 2025 року №17 є правомірним та обґрунтованим.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином РФ та він має право на постійне проживання на території України, що підтверджено копіями паспорта типу НОМЕР_3 (а.с.5), посвідки на постійне проживання типу НОМЕР_4 (а.с.4).

03 січня 2025 року ОСОБА_1 в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» проходив прикордонний контроль для в`їзду в Україну. Начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було прийнято рішення від 03 січня 2025 року №17 про відмову в перетинанні державного кордону України з тієї причини, що громадянину РФ ОСОБА_1 заборонений в`їзд на територію України (а.с.7).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закону №1710-VI.

Прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів (частина перша статті 2 Закону №1710-VI).

Частинами першою, четвертою статті 6 вказаного Закону визначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1710-VI уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку; 6) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону №1710-VI іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Частиною першою статті 14 Закону №1710-VI установлено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону України затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 червня 2023 року №457 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 червня 2023 року за №1019/40075) та у пункті 1 цього рішення зазначаються, з-поміж іншого, підстави для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон.

За обставин цієї справи рішення від 03 січня 2025 року №17 про відмову ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України при в`їзді на територію України на міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин» прийняте начальником кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за результатами проведення прикордонного контролю з підстави заборони в`їзду на територію України.

Надаючи оцінку підставі відмови ОСОБА_1 у перетині державного кордону, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 13 Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI) в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України та запобігання іншим протиправним діям, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України, або боротьби з організованою злочинністю;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

Частинами другою, третьою статті 13 Закону №3773-VI визначено, що за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства визначає Інструкція про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05 грудня 2011 року №946 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1564/20302 (далі Інструкція №946).

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 розділу ІІ Інструкції №946 встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону в разі якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

З матеріалів справи видно, що причиною прийняття рішення від 03 січня 2025 року №17 про відмову в перетинанні державного кордону України є заборона в`їзду на територію України (фактична обставина), яка зумовлена наявністю чинної на момент спроби перетину позивачем державного кордону України постанови від 02 січня 2025 року про заборону громадянину РФ ОСОБА_1 в`їзду на територію України за невиконання постанови від 15 грудня 2024 року №100091 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП (у цьому випадку проживання на території України за документами, термін дії яких закінчився) (а.с.22-23).

Наявність рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну виключає можливість надання відповідно до частини першої статті 8 Закону №1710-VI дозволу іноземцю на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 8.3 розділу VIII Інструкції №946 у разі припинення обставин, які стали причиною для заборони в`їзду в Україну відповідно до розділу V цієї Інструкції за невиконання рішень про накладання штрафу за правопорушення, розгляд справ за якими належить до компетенції Державної прикордонної служби України:

а) орган охорони державного кордону, який прийняв рішення про заборону в`їзду в Україну, невідкладно:

виносить постанову про скасування заборони в`їзду в Україну (додаток 7);

вживає заходів, передбачених абзацом другим підпункту а пункту 8.2 цього розділу;

б) орган охорони державного кордону, уповноваженою посадовою особою якого виявлено під час здійснення прикордонного контролю особу, щодо якої прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну іншим органом охорони державного кордону, негайно:

письмово повідомляє відповідний орган охорони державного кордону про виявлення таких обставин;

надсилає копію документа, що підтверджує сплату штрафу (за наявності);

в) Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вилучає відповідну інформацію з баз даних після надходження повідомлення від органу охорони державного кордону, яким скасовано заборону в`їзду в Україну.

У разі скасування іноземцю заборони в`їзду в Україну відповідно до цього пункту особа вважається такою, що не має заборони в`їзду в Україну та не порушила рішення про заборону в`їзду.

Судом із матеріалів справи встановлено, що постановою начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 06 січня 2025 року скасовано заборону в`їзду в Україну громадянину РФ ОСОБА_1 (а.с.24), про що позивача повідомлено листом від 09 січня 2025 року №02.1/Б-17/39 (а.с.21).

Таким чином, оскільки станом на 03 січня 2025 року постанова від 02 січня 2025 року про заборону в`їзду в Україну була чинною, то відповідач з урахуванням приписів Закону №1710-VI правомірно відмовив позивачу у перетині державного кордону.

Відсутність у спірному рішенні посилання на конкретну норму закону, на думку суду, не є безумовною підставою для скасування спірного рішення, яке в цілому відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, та не впливає на його законність (такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі №380/16591/22).

Суд також зазначає, що спірне рішення відповідача має разовий характер, тому за наявності на те законних підстав, які дійсно надають право на перетин державного кордону на в`їзд до України, оскаржуване рішення відповідача жодним чином не створить перешкод для перетину позивачем кордону України (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2023 року у справі №160/14641/22, від 27 вересня 2023 року у справі №380/16876/22, від 26 жовтня 2023 року у справі №260/3428/22).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване у цій справі рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 03 січня 2025 року №17 є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про скасування вказаного рішення належить відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ) про скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк