Справа № 200/878/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Справа№200/878/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.12.2024 №00 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 01.01.2011 по 06.05.2014;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні суду.

В обґрунтування позову вказано, що рішенням Головного управління ПФУ в Житомирській області від 30.12.2024 №00 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через не досягнення пенсійного віку та зв`язку із відсутністю необхідної кількості пільгового стажу.

Вважаючи такі висновки органу пенсійного фонду протиправними, позивачка звернулась до суд за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у відповідача, яких, на думку суду, не вистачало для всебічного та об`єктивного розгляду справи.

У встановлений судом строк, відповідачем надано відзив на позовну заяву, де зазначено наступне.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2024 звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон 1058), заява опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фронду України в Житомирській області №00 від 30.12.2024 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з ненастанням пенсійного віку.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 не зараховано періоди роботи з 01.01.2011 по 06.05.2014, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості щодо номеру та дати наказу про атестацію робочого місця.

Пільговий стаж обчислено згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, підприємство ВАТ Металургійний комбінат Ілліча та ВАТ Металургійний комбінат Азовсталь м.Маріуполь, на якому заявниця працювала на пільгових посадах знаходиться на тимчасово окупованій території, непідконтрольній Україні, тобто не створюють правових наслідків.

За доданими документами до страхового стажу враховані всі періоди трудової діяльності.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності.

Інші документи передбачені Порядком № 637 відсутні.

Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж становить 29 років 09 місяців 25 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 13 років 01 місяць 18 днів.

Пільговий стаж станом на 01.04.2015 становить 12 років 10 місяців 18 днів.

Позивач матиме право на пенсійну виплату з 17.12.2029

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 відповідач наголошує, що на момент виникнення спірних правовідносин правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах визначав саме Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 з моменту набрання законної сили Законом України №2148-VІІІ від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» - з 11.10.2017, а тому рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке виникало у період до 11.10.2017. Положення пункту 2 статті 114 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування неконституційними не визнавались.

Отже, рішення Управління є правомірним та вмотивованим, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі, такі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач 26.12.2024, у віці 50 років, звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фронду України в Житомирській області №00 від 30.12.2024 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в зв`язку з ненастанням пенсійного віку.

За результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що її страховий стаж становить 29 років 09 місяців 25 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 13 років 01 місяць 18 днів.

До страхового стажу враховано всі періоди трудової діяльності.

Пільговий стаж обчислено згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, підприємство ВАТ «Металургійний комбінат Ілліча» та ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» м. Маріуполь, на якому заявниця працювала на пільгових посадах знаходиться на тимчасово окупованій території, непідконтрольній Україні, тобто не створюють правових наслідків.

Оскаржуване рішення мотивоване наступним: відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з не настанням пенсійного віку (55 років). Крім вказаного, позивач оскаржує не зарахування періоду трудової діяльності до пільгового стажу.

За встановлених фактичних обставин правова позиція суду обґрунтована таким.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон №2148-VIII), що доповнив Закон №1058-IV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року».

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційного Суду України визнані неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд вважає, , що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

З вищенаведених підстав спірне рішення відповідача про відмову в призначенні позивачці, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла віку 50 років, мала страховий стаж 29 років 09 місяців 25 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 13 років 01 місяць 18 днів, пенсії на пільгових умовах за віком у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку, визначеного статтею 114 Закону №1058-ІV, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно не врахування спірних періодів при розрахунку стажу позивача.

У відповідності до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.08.2023 №03.03.01-780/к, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ПРАТ «МК АЗОВСТАЛЬ» у період з 11.08.1993 року по 10.04.2003 року виконувала роботи у відділі технічного контролю за професією, посадою контролери у виробництві чорних металів, зайняті на гарячих ділянках робіт, що передбачено Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП. Робочі місця атестовано, наказ по комбінату №118 від 07.06.1994 року, №186тр від 31.05.2001 року, №315тр від 28.09.2001 року.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1034, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ПРАТ «ММК імені Ілліча» і за період з 06.08.2003 року по 21.06.2015 виконувала роботи у виробництві сталі (ВТК) за посадою контролера у виробництві чорних металів, зайнятого на гарячих ділянках роботи, що передбачено Списком №2 розділ ІІІ підрозділ 2а код КП. Накази про атестацію робочих місць: №192 від 30.06.2000 року, №224 від 07.05.2004 року, №98 від 07.05.2009 року, №330 від 07.05.2014 року.

Відповідачем при розрахунку стажу під час ухвалення оскаржуваного рішення до пільгового стажу позивача за Списком 2 частково враховані періоди зазначені у вищевказаних довідках.

Суд наголошує, що згідно з ч. 3 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналогічні вимоги до реалізації владної управлінської функції суб`єкта владних повноважень з приводу вчинення управлінських волевиявлень стосовно призначення громадянам пенсій сформульовані як у п.1.8 Розділу І Порядку №22-1 (де указано, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія), так і у п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 (де указано, що працівник пенсійного органу повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Також аналогічні вимоги до функціонування пенсійних органів сформульовані у п.п.2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за № 40/26485) де указано, що Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

З наведеного слідує, що законодавець одночасно, як наділив органи системи ПФУ правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, так і обтяжив обов`язком витребування недостатніх відомостей і документів.

Суд вважає, що таке тлумачення змісту обов`язку суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах є цілком релевантним правовим висновкам постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 та постанови Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 487/68/17.

За даних обставин, пенсійний орган фактично переклав юридичну відповідальність за належне та правильне оформлення додаткових документів для підтвердження пільгового характеру роботи, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні інформації що зазначена у довідках не може бути кваліфікована у якості обґрунтованого, добросовісного та розсудливого рішення.

Таким чином, у разі наявності сумнівів щодо інформації, що викладена у довідках від 07.08.2023 року №03.03.01-780/к видана ПРАТ «МК Азовсталь», від 15.08.2023 №1034 видана ПРАТ ММК Ілліча, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до органів які їх видали.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження звернення пенсійного органу щодо отримання документів щодо позивача відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Крім того судом установлено, що у довідках про підстави їх видачі наявні посилання про підстави їх видання - особова картка, особові рахунки, штатний розпис, дані наявні в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства. Одночасно суд наголошує, що позивачем на підтвердження характеру роботи окрім довідок також надавались витяги про проведені атестації робочих місць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення в частині відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності позивача до пільгового стажу, ухваленого, через відмову у прийнятті документів наданих заявником на підтвердження пільгового характеру роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття та є таким, що не відповідає дотриманню необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Таким чином, рішення відповідача в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Ураховуючи викладене, позов належить задовольнити повністю шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1- р/2020, зарахувавши період роботи з 01.01.2011 по 06.05.2014 до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо судового збору.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі складає 1211,20 грн.

Водночас, відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду в електронній формі, то розмір судового збору має складати 968,96 грн.

Таким чином, суд, на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн. Про інші судові витрати суду не заявлено.

В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами установленими ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003 м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.12.2024 №00 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1- р/2020, зарахувавши період роботи з 01.01.2011 по 06.05.2014 до пільгового стажу за Списком №2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003 м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2025.

Суддя І.В. Буряк