Справа № 148/362/25
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/362/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадженнябез повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог послався на те, що 31.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 24/3688 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися 20.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних не з`явився, чим порушив ст.1 ч.10 абз. 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону України».

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Так, підставою для винесення постанови № 24/3688 від 31.12.2024 був складений протокол №Т/24/2155 від 24.12.2024 згідно якого позивач не прибув 20 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою від 19 серпня 2024 року № РЗ/Т/04959, яка була вручена з метою уточнення персональних даних. Проте, в постанові від 31 грудня 2024 року № 24/3688 не зазначено, які саме персональні дані не було оновлено і які можливо чи не можливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

26 грудня 2024 року позивачем подано клопотання про долучення медичних висновків про тимчасову непрацездатність від 21 жовтня 2024 року № ВРРТ-ЗС98-МЕ8Х- 5НРТ та від 25 жовтня 2024 року № СА45-56АК-9ХМХ-55Е7.

31 грудня 2024 року на розгляді справи позивачем було надано пояснення, що 20 жовтня 2024 року він не з`явився за повісткою від 19 серпня 2024 року № РЗ/Т/04959, у зв`язку з існуючими поважними причинами для неявки, оскільки 19 жовтня 2024 року захворів і йому було важко пересуватися, перебував у м. Києві (постійно працевлаштований у м. Києві), а так як 19 і 20 жовтня 2024 року були вихідними днями (субота, неділя) та медичні заклади не працювали, останній 21 жовтня 2024 року звернувся за медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 1 Деснянського району м. Києва» та з 21 по 29 жовтня 2024 року перебував на лікуванні, а тому постанова № 24/3688 від 31.12.2024 є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю.

Також зазначив, про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, оскільки про існування вказаної постанови дізнався після отримання її поштовим повідомленням саме 28.01.2025. Вважає, що пропустив 10-денний строк звернення до суду з цим позовом з поважних причин.

В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідач - представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду направив відзив на позов, в якому останній вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови № 24/3688 від 31.12.2024 є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Так, 24 грудня 2024 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що 19 серпня 2024 року, військовозобов`язаному громадянину України ОСОБА_1 , було повідомлено про необхідність з`явитися 20 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уточнення своїх персональних даних, що підтверджується розпискою про отримання повістки №РЗ/Т/04959.

В зазначену дату, час та місце ОСОБА_1 не прибув, цим самим не виконав свій обов`язок, порушив абз. 3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.ч. 1, 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

З метою притягнення до відповідальності, 24 грудня 2024 року, діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 , було складено протокол №Т/24/2155 про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом у протоколі. Окрім цього, ОСОБА_1 отримав копію протоколу №Т/24/2155, про що також поставив свій підпис.

26 грудня 2024 року, ОСОБА_1 заявив клопотання про долучення доказів до справи №Т/24/2155, а саме «копію медичного висновку про непрацездатність №26579625-1».

31 грудня 2024 року, ОСОБА_1 прибув на розгляд справи та пояснив, що не з`явився у визначені на повістці дату, час та місце у зв`язку з перебуванням на лікуванні, про що надав раніше відповідні документи. Окрім цього, в день розгляду справи, ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить відправити постанову по справі за адресою: АДРЕСА_2 .

31 грудня 2024 року, повно та всебічно оцінивши наявні матеріали справи, об`єктивно вивчивши докази та пояснення, відповідно до постанови №24/3688, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 24/3688 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.

Також зазначив, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 серпня 2024 року, тобто в день, коли він отримав повістку №РЗ/ Т/04959, оскільки 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 особисто надав копію витягу із наказу про бронювання строком на два місяці, до 19 жовтня 2024 року (оригінал документу знаходиться у Позивача).

Відповідно, повістка про виклик військовозобов`язаного громадянина до ТЦК та СП на наступний день після закінчення бронювання є цілком логічною, оскільки військово-облікові дані цього характеру мають чітко визначену дату своєї зміни і підлягають обов`язковому оновленню.

Щодо клопотання позивача про долучення медичних висновків про тимчасову непрацездатність від 21 жовтня 2024 року N°BPPT-3C98-ME8X-5HPT та від 25 жовтня 2024 року N°CA45-56AK-9XMX-55E7, дана обставина взагалі не впливає на розгляд справи по суті, оскільки ОСОБА_1 викликався по повістці №РЗ/Т/04959 саме 20.10.2024 року. Навіть якщо і взяти до уваги цю обставину, ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини своєї неявки 20 жовтня 2024 року в порядку, передбаченому ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини свого неприбуття, в подальшому не прибув, та лише 24.12.2024 року, тобто майже через 2 місяці з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окремо варто зауважити, що перебування і місті Києві, оскільки ОСОБА_1 «постійно працевлаштований у м. Києві» свідчить лише про чергове порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487), оскільки військовозобов`язані не тільки зобов`язані прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах у відповідності до пп.2 п.1 Правил військового обліку, але й зобов`язані особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік (дп.7 п.1 Правил військового обліку).

Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 24/3688 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн. (а.с. 25)

Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися 20.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, не з`явився, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.(а.с. 16)

Також судом встановлено, що 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 надав копію витягу із наказу про бронювання строком на два місяці, до 19 жовтня 2024 року, в цей же день військовозобов`язаному ОСОБА_1 , було повідомлено про необхідність з`явитися 20 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уточнення своїх персональних даних, оскільки бронювання у останнього закінчувалося 19.10.2024, що підтверджується розпискою про отримання повістки №РЗ/Т/04959.(а.с. 16)

20.10.2024 ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уточнення своїх персональних даних, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

24 грудня 2024 року з метою притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим солдатом ОСОБА_3 , було складено протокол №Т/24/2155 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в присутності останнього та повідомлено про дату, місце та час розгляду протоколу.(а.с.14-15)

ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду протоколу №Т/24/2155 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та йому роз`яснено його процесуальні права, що підтверджується його підписом у протоколі. Окрім цього, ОСОБА_1 отримав копію протоколу №Т/24/2155, про що також поставив свій підпис.(а.с. 15)

26 грудня 2024 року, ОСОБА_1 надав клопотання про долучення медичних висновків про тимчасову непрацездатність від 21 жовтня 2024 року № ВРРТ-ЗС98-МЕ8Х- 5НРТ та від 25 жовтня 2024 року № СА45-56АК-9ХМХ-55Е7.(а.с. 17-23)

31 грудня 2024 року, ОСОБА_1 був присутнім на розгляд справи та пояснив, що не з`явився у визначені на повістці дату, час та місце у зв`язку з перебуванням на лікуванні, про що надав раніше відповідні документи.

31 грудня 2024 року, відповідно до постанови №24/3688, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 24/3688 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.(а.с.25)

Інших письмових доказів, пов`язаних з винесенням оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст. 5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

З огляду на викладене, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. п. 21, 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 № 560 (далі- Порядок № 560), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Судом встановлено, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання законодавства з питань військового обов`язку, мобілізаційної підготовки та мобілізації, 19.08.2024 позивачу вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год 20.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , з метою уточнення своїх персональних даних.

Про отримання даної повістки позивач особисто поставив підпис в розписці, про що свідчить відрізний корінець повістки (а.с. 58), вказане не оспорював і сам позивач у позові. Так, з копії повістки вбачається наявність частини печатки РТЦК, доказів того, що в позивача були обгрунтовані сумніви в особах працівники ТЦК, які її вручали не надано, також позивач надав і саму повістку, вручену йому 19.08.2024, що доводить про те що позивач був обізнаний про дату виклику, а саме на 20.10.2024.

Суд констатує, що у даному спорі під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він з поважних причин не з`явився саме 20.10.2024 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год 20.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, доводи позивача про фізичну неможливість явки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 19 жовтня 2024 року він захворів і йому було важко пересуватися, перебував у м. Києві, а так як 19 і 20 жовтня 2024 року були вихідними днями (субота, неділя) та медичні заклади не працювали, останній тільки 21 жовтня 2024 року звернувся за медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Деснянського району м. Києва» та з 21 по 29 жовтня 2024 року перебував на лікуванні, суд не приймає та відноситься до них критично.

Оскільки на офіційному сайті КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Деснянського району м. Києва» зазначений графік роботи медичного закладу, а саме: Пн-Пт 8:00-20:00 Сб-Нд 9:00-15:00.

Таким чином позивачем не підтверджені іншими належними доказами, сам факт неявки саме 20.10.2024 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , по повістці, а дані посилання позивача на хворобу, суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності позивачем за неявко до РТЦК.

Позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 20.10.2024 до РТЦК, передбачених п. 23 Порядку № 560, а також не надав доказів повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини своєї неявки 20 жовтня 2024 року та не прибув до РТЦК у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами законність оскарженої постанови, яка винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а доводи позивача не спростовують викладені у постанові висновки.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вважає, що оскаржувану постанову №24/3688 від 31.12.2024 слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Розподіл судових витрат

Згідно із положеннями ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує із відповідача судові витрати по справі, а враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, відсутні і підстав для стягнення з відповідача судових витрат у справі.

Керуючись, ст. ст. 7, 9, 210-1, 251, 265-2, 278 - 280, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Судові витрати з оплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Дамчук