Справа № 200/5487/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року справа № 200/5487/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 200/5487/21 (суддя Зінченко О.В.) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (далі - ТОВ «Метінвест Інжиніринг», позивач) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (правонаступник - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), в якому просило:

- визнати протиправними дії щодо нарахування пені з податку на додану вартість в сумі 5 575 742,58 грн. шляхом внесення відповідного запису (даних, операцій) до інтегрованої картки платника податку на додану вартість ТОВ Метінвест Інжиніринг;

- зобов`язати здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки ТОВ Метінвест Інжиніринг платника податків з податку на додану вартість пені в сумі 5 575 742,58 грн/.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав про безпідставність визначення йому суми пені з податку на додану вартість в розмірі 5 575 742,58 грн/, оскільки ним своєчасно сплачено грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням № від 1 грудня 2020 року. Позивач вважав, що сума грошового зобов`язання, визначена новим податковим повідомленням-рішенням була сплачена позивачем в межах визначеного законодавством 10-денного строку з моменту його отримання. Також вказував, що підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) на час спірних правовідносин не було передбачено нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання.

Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 14 вересня 2021 року позов задовольнив частково. Суд визнав протиправними дії Офісу великих платників податків Державної податкової служби (правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків) щодо нарахування ТОВ «Метінвест Інжиніринг» пені з податку на додану вартість в сумі 5 575 742,58 грн шляхом внесення відповідного запису (даних, операцій) до інтегрованої картки платника податку на додану вартість ТОВ Метінвест Інжиніринг; в іншій частині позовних вимог відмовив.

Перший апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 27 січня 2022 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 28 жовтня 2022 року касаційні скарги ТОВ «Метінвест Інжиніринг» та Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, задовольнив частково, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі № 200/5487/21 скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 24 серпня 2023 року адміністративний позов задовольнив частково, визнав протиправними дії Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків щодо нарахування ТОВ «Метінвест Інжиніринг» пені з податку на додану вартість в період з 14 по 18 грудня 2020 року на суму 9 076,25 грн, зобов`язав відповідача здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки ТОВ «Метінвест Інжиніринг», нарахованої пені з податку на додану вартість за період з 14 по 18 грудня 2020 року в сумі 9 076,25 грн, в іншій частині позову відмовив.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2024 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» задоволено частково, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року адміністративний позов позивача задоволено частково. Судом визнано протиправними дії Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі відповідач) щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» пені з податку на додану вартість за період з 01.03.2020 по 13.12.2020 в сумі 621 421,13 грн.. Зобов`язано Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» нарахованої пені з податку на додану вартість за період з 01.03.2020 по 13.12.2020 в сумі 621 421,13 грн.. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу.

Розпорядженням голови Першого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року №6 справу №200/5487/21 за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року передано на розгляд Третього апеляційного адміністративного суду як найбільш територіально наближеного після задоволення заяв про самовідвід членів колегії суддів відповідно до п.4 ч.1 та ч.2,7 ст. 29, ч.3 ст.41 КАС України.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги відповідач зазначає, що Верховним Судом вже зверталася увага судів на необхідність встановлення фактичних обставин справи, а саме на факт повної сплати пені позивачем, що виключає можливість її списання відповідно до прямої норми п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Так, протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період підлягає списанню. Тобто, списати можливо лише ту суму пені, що не сплачена платником. В спірному випадку позивач самостійно визначив суму пені та сплатив її у добровільному порядку, і наразі, у обліковій картці платника податків у спірному періоді навіть рахується переплата. Відповідач акцентує увагу, що ним як контролюючим органом не направлявся розрахунок пені, що є доказом самостійно проведеного позивачем обрахунку як періоду, так і суми пені, що підлягала сплаті. Відображення суми пені у інтегрованій картці відбулося після фактичної сплати платником пені.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, вважає доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

У відзиві зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме абзац одинадцятий пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а не абзац десятий наведеної норми, який передбачає, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: … порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Відповідачем необґрунтовано обчислена та застосована пеня у період дії карантину з 01.03.2020 по 30.12.2020 року.

З урахуванням того, що суму податкового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 04.12.2017 року №, було узгоджено 16 листопада 2020 року, граничним строком для її сплати є 01 грудня 2020 року. Саме з цієї дати - 01 грудня 2020 року контролюючий орган мав нараховувати пеню з податку на додану вартість відповідно до

постанови Верховного Суду у справі № 805/1974/18-а від 16 листопада 2020 року. Позивач 04.12.2020 року отримав нове податкове повідомлення-рішення № від 01.12.2020р., прийняте з урахуванням постанови Верховного Суду від 16 листопада 2020 року по справі №805/1974/18-а. Сума визначеного ним грошового зобов`язання була сплачена позивачем в межах визначеного законодавством 10-денного строку з моменту отримання нового податкового повідомлення-рішення, а саме платіжними дорученнями від 14.12.2020р. №380648, 380649, отже і підстави для нарахування пені повністю відсутні.

Сам позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржив.

На адресу суду надійшли також додаткові пояснення від відповідача, в яких він звертає увагу на те, що 08.10.2024 з`явилися нові фактичні обставини, які унеможливлюють задоволення відповідних позовних вимог та виконання відповідних судових рішень через введення санкцій до учасників, кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи позивача. Так, санкції введено в дію на підставі позицій 73, 74, 76, 77, 78 Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 8 жовтня 2024 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 8 жовтня 2024 року № 698/2024, терміном на 10 років, а саме до 08.10.2034 року.

Позивач надіслав свої заперечення з приводу додаткових пояснень, в яких звертає увагу, що спірні відносини виникли ще у 2017 році у зв`язку із відкликанням податкового повідомлення-рішення № та сплатою ТОВ «Метінвест Інжиніринг» 14 грудня 2020 року податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 9 227 529,00 грн та штрафних санкцій в розмірі 2 306 882,25 грн.. Лише з 29.01.2024 року набрали чинності зміни у ст. 21-1 ПК України, відповідно до яких контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів, як відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. До спірних правовідносин дана норма закону не застосовна. Крім того, Акціонерне товариство не відповідає за зобов`язаннями акціонерів. У разі вчинення акціонерами протиправних дій, до товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їхні права, крім випадків, визначених законом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції в оскарженій частині без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017 № про збільшення Товариству суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 13 841 293,50 грн, з яких 9 227 529 грн. - основний платіж та 4 613 764,50 грн. - штрафні санкції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2018, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019, у справі №805/1974/18-а позов Товариства було задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017 №.

Відповідач не погодився із вищезазначеними судовими рішеннями оскаржив їх до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2020 у справі № 805/1974/18-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 змінено, позов Товариства було задоволено частково, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017 № в частині визначення суми грошових зобов`язань із штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 306 882,25 грн, в іншій частині позовних вимог Товариства було відмовлено.

04.12.2020 позивач отримав нове податкове повідомлення - рішення № від 01.12.2020, яке містило зменшену суму штрафу, відповідно до постанови Верховного Суду від 16.11.2020 у справі № 805/1974/18- а.

Позивачем грошові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням № від 01.12.2020 (отримано 04.12.2020), було сплачено в повному обсязі платіжними дорученнями від 14.12.2020 №380649 та № 380648 на загальну суму 11 534 411,25 грн..

Відповідно до інтегрованої картки платника податків (ІКП) позивача та витягу з особового рахунку позивача з ПДВ 18.12.2020 та 30.12.2020 здійснено нарахування пені з ПДВ в розмірі 5 575 742,58 грн, що відображено в інтегрованій картці платника податків - 4 787 798,23 грн пені (по даті операції 18.12.2020) та 787 944,35 грн пені (по даті операції 30.12.2020) (а.с. 97-98 т.1).

Позивач платіжним дорученням № 382518 від 18.12.2021 сплатив пеню у розмірі 5 580 313,04 грн. Зазначений факт визнається сторонами.

Відповідачем у ІКП з ПДВ позивача здійснені коригування щодо нарахованої пені, шляхом її погашення 18.12.2020 у сумі 4 787 798,23 грн, а 31.12.2020 у сумі 787 944,35 грн і станом на 31.12.2021 у позивача наявна переплата у розмірі 34 989,54 грн..

Судом, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2024 року у даній справі, встановлено, що за період з 01.03.2020 по 13.12.2020 кількість календарних днів нарахування пені 288, сума заниженого податкового зобов`язання - 9 227 529,00 грн, сума нарахованої пені 621 421,13 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування пені з податку на додану вартість в сумі 5 575 742,58 грн. шляхом внесення відповідного запису (даних, операцій) до інтегрованої картки платника податку на додану вартість ТОВ Метінвест Інжиніринг, звернувся до суду з позовом, в якому зобов`язати відповідача здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки ТОВ «Метінвест Інжиніринг» як платника податків з податку на додану вартість пені в сумі 5 575 742,58 грн..

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню (пункт 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Згідно розрахунку пені, відповідачем нараховано пеню позивачеві в розмірі 621 421,13 грн., за період в якому діяв карантин, а саме з 01.03.2020 по 13.12.2020 включно. Таке нарахування не відповідає вимогам закону, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно нараховувалася пеня на грошове зобов`язання в період дії карантину.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд прийшов до висновків, що пеня позивачу має бути нарахована на суму заниженого податкового зобов`язання, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку, за увесь час його заниження (у тому числі за період судового оскарження), а нарахування пені має розпочатися з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження. Таким чином, за період з 03 травня 2017 року по 29 лютого 2020 року відповідач правомірно нарахував пеню позивачеві з податку на додану вартість у розмірі 4 945 245,19 грн..

Оскільки позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує судове рішення лише в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів не перевіряє законність та правильність висновків суду першої інстанції в частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, що стосуються нарахування та сплати пені за період за період з 03 травня 2017 року по 29 лютого 2020 року на суму 4 945 245,19 грн..

Колегія суддів, вважає висновки суду першої інстанції в оскарженій частині рішення помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції на час нарахування пені) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 Податкового кодексу України, у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року (яка чинна і на час нарахування пені позивачу) дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати податкового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом України. Строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

Пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог Податкового кодексу України, і не обумовлюється прийняттям контролюючим органом жодних додаткових рішень.

Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені.

Отже, з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 Податкового кодексу України у разі залишення без змін частини нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №380/7694/20.

Такі висновки відображено у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2022 року у даній справі.

В спірному випадку позивачем, з урахуванням вимог ст.129.1 Податкового кодексу України, за весь період заниження податкового зобов`язання, в тому числі і за період судового оскарження, обрахована та сплачена пеня у розмірі 5 580 313,04 грн..

По факту сплати платником податків як зобов`язань, так і пені, відповідачем у ІКП з ПДВ позивача здійснені коригування щодо нарахованої пені, шляхом її погашення 18.12.2020 у сумі 4 787 798,23 грн, а 31.12.2020 у сумі 787 944,35 грн..

Станом на 31.12.2021 у позивача наявна переплата у розмірі 34 989,54 грн..

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5.

Згідно пунктом 6 глави 2 розділу ІІІ Порядку №5, у разі погашення податкового боргу автоматично проводиться розрахунок пені відповідно до пункту 129.1 та підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 розділу II Кодексу та відображається відповідними операціями щодо нарахування пені в ІКП.

Суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано пеню позивачеві в розмірі 621 421,13 грн., за період в якому діяв карантин, а саме з 01.03.2020 по 13.12.2020 включно. Таке нарахування не відповідає вимогам закону оскільки нарахування пені на грошове зобов`язання здійснено в період дії карантину.

Дійсно, згідно з абзацом одинадцятим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

В той же час, факт повної сплати пені позивачем не заперечується, а це виключає можливість її списання відповідно до прямої норми п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Відображення суми пені у інтегрованій картці відбулося після фактичної сплати платником пені.

В спірному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з боку відповідача відсутній факт вчинення протиправних дій по відношенню до позивача, а тому і підстави для зобов`язання його вчиняти дії, а саме здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» нарахованої пені з податку на додану вартість за період з 01.03.2020 по 13.12.2020 в сумі 621 421,13 грн., відсутні.

Підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що 08.10.2024 з`явилися нові фактичні обставини, які унеможливлюють задоволення позовних вимог та виконання судового рішення через введення санкцій до учасників, кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи позивача рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 8 жовтня 2024 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 8 жовтня 2024 року № 698/2024, терміном на 10 років, а саме до 08.10.2034 року. Так, спірні правовідносини виникли між сторонами до ухвалення рішення Ради національної безпеки і оборони України від 8 жовтня 2024 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 8 жовтня 2024 року № 698/2024, до того ж, колегія суддів не встановила підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням встановлених фактичних обставин у справі.

Оскільки висновки суду першої інстанції є помилковими та не відповідають встановленим обставинам справи, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій відповідачем частині, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позову позивача.

Суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу відповідача та скасовує рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно, з урахуванням вимог ч.6 ст. 139 КАС України, змінює розподіл судових витрат шляхом скасування рішення суду в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченого судового збору у розмірі 2534,06 грн..

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, п.3,4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №200/5487/21 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №200/5487/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 27.02.2025р..

Повний текст постанови виготовлено 28.02.2025р..

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак