Справа № 340/231/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/231/25

Суддя Кіровоградського окружний адміністративний суду Притула К.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні до стажу державної служби період роботи на посаді сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області з 25.04.2006 по 01.05.2016 та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії № 52 від 07.01.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби періоди моєї роботи з 25.04.2006 року по 27.11.2020 року на посаді сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіроовоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року на посаді старости Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області і призначити мені згідно з пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-УШ «Про державну службу» пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХП «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з обчисленням її розміру відповідно до «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» № 622, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 року №823).

В обґрунтування позовних вимог вказано про те, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" із врахуванням наданих ним довідок про заробітну плату.

Дану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення, яким відмовлено в призначені даної пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Позивач вважає дане рішення протиправними та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву (а.с.25).

11.02.2025 (вх.№ 3364/25) до суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що права на переведення на бажану пенсію позивач не має, оскільки періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу державної служби. Вважає, що рішення про відмову у задоволенні заяви позивача вчинене відповідно до вимог закону.

Відповідач вважає, що його дії являються правомірними а позовні вимоги необґрунтованими.

З огляду на вказане, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно трудової книжки позивача в період з 25.04.2006 року по 01.05.2016 року ОСОБА_1 був обраним сільським головою Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року старостою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.11-12).

02.01.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

07.01.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву за принципом екстериторіальності та прийнято рішення № 52 (а.с.13).

Відповідно до рішення № 52 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається що: «У зв`язку з набранням чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-111 (далі Закон №2493) з 04.07.2001 посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями і періоди роботи на посадах самоврядування не можуть бути враховані до стажу державної служби, оскільки за вказаними посадами складається Присяга та встановлюється ранг посадової особи органів місцевого самоврядування, а не державного службовця.

Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу" згідно заяви від 02.01.2025 №36, оскільки відсутній стаж на посаді державного службовця».

Позивач вважає, дії відповідача щодо відмови в призначені пенсії протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, з вищевикладеного слідує, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

Тобто, до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 10 розділу XI Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03.07.2018 по справі №569/350/17, від 03.07.2018 по справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 по справі №591/6970/16-а.

Як вбачається зі змісту заяв по суті справи та наявних у справі матеріалів, підставою для відмови у переведені позивача з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця є незарахування органом Пенсійного фонду України до стажу державної служби періоду роботи з 25.04.2006 року по 27.11.2020 року на посаді сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіроовоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року на посаді старости Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

При цьому, відповідач наголошує, що сфера дії Закону №889, не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Тому посадові особи місцевого самоврядування не мають права на призначення (переведення) на пенсію за Законом України «Про державну службу».

Водночас суд зауважує, відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону №899, стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016 (до моменту набрання чинності Законом №899) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок №283), яким слід керуватися в даному випадку.

Згідно абзацу 13 пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-IIІ від 07.06.2001 (далі - Закон №2493).

Положення статей 2, 3 Закону №2493 визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493, входить до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, яким передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Судом встановлено, що в період з 25.04.2006 року по 27.11.2020 року позивач був обраний на посаду сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіроовоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року на посаду старости Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Однак вказаний період пенсійним органом не було враховано до стажу державної служби позивача.

Поряд з цим суд зауважує, що станом на 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 вже як 10 років перебував на посаді сільського голови, періоди роботи на якій згідно абзацу 13 пункту 2 Порядку №283 зараховуються до стажу державної служби.

Отже, станом на 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) позивач мав стаж державної служби 10 років.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що спірні періоди роботи позивача на посаді сільського голови підлягають зарахуванню до стажу державної служби, у зв`язку з чим відмова відповідача у його зарахуванні до стажу державної служби є протиправною.

Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 по справі №735/939/17, які в силу положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Аналогічний підхід застосовується і Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 28 червня 2023 року по справі №600/3274/22.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 , що стосуються рішення про відмову у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи на виборних посадах з 25.04.2006 року по 27.11.2020 року на посаді сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіроовоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року на посаді старости Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, підлягають задоволенню. Як наслідок, підлягають задоволенню і похідні від указаних позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати позивачу їх до стажу державної служби.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № 23 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 52 від 07.01.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 25.04.2006 року по 27.11.2020 року на посаді сільського голови Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіроовоградської області та з 14.12.2020 року по 02.01.2025 року на посаді старости Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області і призначити згідно з пунктом 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-УШ «Про державну службу» пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХП «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з обчисленням її розміру відповідно до «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» № 622, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 року №823).

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА