Справа № 175/7714/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2025 року м. Дніпросправа № 175/7714/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року (суддя Білоусова О.М.)

у справі №175/7714/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив:

- визнати дії поліцейського СРПП ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області сержанта поліції Сторчеуса Станіслава Миколайовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення, протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, БАД №339399 від 21.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем не порушувалися Правила дорожнього руху, в його діях склад адміністративного правопорушення відсутній, що виключає підстави для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційного документу та застосування до нього адміністративного стягнення.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року позов задоволено.

Скасовано постанову серії БАД №339399 від 21.10.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КупАП.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КупАП.

Також стягнуто з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України () за рахунок бюджетних асигнувань СРПП ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536, 80 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що через відсутність належних доказів на підтвердження дотримання законодавчо визначеної процедури працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позову.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув судовий збір з Департаменту патрульної поліції України, у той час, як відповідачем по справі є Головне управління Національної поліції в Донецькій області.

По суті прийнятого судом рішення відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується спірною постановою. Так, позивач під час його зупинення працівниками поліції пояснив, що при здійсненні маневру забув подати відповідний сигнал. Також поліцейський встановив, що всі поворотні сигнали працюють, адже позивач при зупинці автомобіля ввімкнув «аварійний сигнал» (увімкнення усіх чотирьох світлових сигналів повороту).

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Встановлені обставини справи свідчать, що відповідно до постанови серії БАД №339399 від 21.10.2023 позивач, керуючи транспортним засобом Daewoo Sens по бульвару Краматорський у м. Краматорск, при зміні напрямку руху, а саме: повертаючи праворуч, не ввімкнув покажчик повороту, чим порушив ПДР 9.2 «б», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КупАП.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до пп.9.2«б» Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

При цьому, відповідно до пункту 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (п. 1.10 ПДР).

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

За правилами ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В спірному випадку, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зафіксованих в означеній вище постанові обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, що є свідченням невиконання відповідачем обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Суд апеляційної інстанції також враховує висновки Верховного Суду у постановах від 26.04.2018 у справі №338/1/17 та від 25.06.2020 у справі №607/1068/17, де суд касаційної інстанції вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що відповідачем в установленому порядку не доведено порушення позивачем Правил дорожнього руху, про яке вказано в постанові серії БАД №339399 від 21.10.2023, тому законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП відсутні.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Стосовно стягнення на користь позивача судових витрат у вигляді судового збору з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань СРПП ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем, що в даному випадку ані Департамент патрульної поліції України, ані СРПП ВП №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області не є належними особами, за рахунок яких має бути відшкодований сплачений позивачем судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у цій справі належним відповідачем є Головне управління Національної поліції в Донецькій області, відтак судовий збір підлягає стягненню саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат, жодним чином не обґрунтував свого висновку про стягнення судового збору з юридичної особи, яка не брала участі у розгляді справи, та й ще з підрозділу, який не має власного фінансування.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до ч.4 ст.317 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року у справі №175/7714/23 змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області судовий збір у сумі 536, 80 грн.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає (ст.272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко