Справа № 580/7346/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7346/24 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в розгляді заяви ОСОБА_1 від 05 червня 2024 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 від 05 червня 2024 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» № 850 від 21 жовтня 2015 року та прийняти рішення (висновок) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» № 850 від 21 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про безпідставність повернення матеріалів щодо призначення допомоги позивачу з підстав проходження служби у фельд`єгерські службі, а не у Міністерстві внутрішніх справ України, що не відповідає дійсним обставинам.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІI групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІI групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п. 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що останнім місцем служби позивача було Головне управління Державної фельд`єгерської служби України в м. Черкаси, та при звільненні позивач мав звання «майор внутрішньої служби», а Держфельдслужба є окремою бюджетною установою, має свій штат і не входить до структури МВС України.

Оскільки стаття 23 Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не поширюється, тому підстави для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги саме на підставі ст. 23 Закону України «Про міліцію» відсутні.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом управління МВС України в Черкаській області від 30.04.2015 №119 о/с ОСОБА_1 звільнено з ОВС в запас ЗС України за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення.

Згідно витягу з наказу відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України в місті Черкасах від 30.04.2015 №75о/с «по особовому складу», на підставі наказу УМВС України в Черкаській області від 30.04.2015 №119 о/с, ОСОБА_1 звільнений з фельд`єгерської служби.

У відповідності до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.03.2024 серії 12ААГ №427924 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 06.03.2024 серії 12ААГ, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачу з 04.03.2024 встановлено третю групу інвалідності при первинному огляді, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (ступінь втрати професійної працездатності 60%).

Відповідно до розділу №12 Свідоцтва про хворобу №108 від 16.03.2015, виданого Військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області, у відношенні до ОСОБА_1 (майор вн. служби) - старшого офіцера фельдзв`язку для особливих доручень при МВС України встановлено, що захворювання «так», пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

05 червня 2024 року позивач звернувся до МВС України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Листом МВС України від 14.06.2024 №1221-2024 повідомило, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються, як такі що не підлягають розгляду, у зв`язку з тим, що дія статті 23 Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельдєгерської служби України не поширюється. Крім того повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 не належав до категорії працівників міліції, тому підстав для розгляду його заяви немає.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не розглянуто подані матеріали про призначення позивачу спірної одноразової грошової допомоги, так як не ухвалено рішення, передбаченого пунктом 9 Порядку № 850, вказане свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, тому наявні підстави для зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІI групи інвалідності, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Втім, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги з огляду на їх передчасність, враховуючи, що МВС України не прийняло рішення відповідно до пункту 9 Порядку № 850, а протиправно повернуло заяву позивача без прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію».

За правилами частини шостої ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Разом з тим, Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію».

При цьому, у п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відтак, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №822/163/18, від 20 травня 2019 року у справі №405/704/17, який в силу вимог частини п`ятої ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На виконання вимог статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 жовтня 2015 року №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок №850).

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У відповідності до пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Пунктами 7-9 Порядку №850 закріплено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або керівник уповноваженої установи МВС, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям МВС відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Неприйняття жодного рішення свідчить про недотримання МВС встановленого законодавством порядку вирішення цього питання. Як наслідок, така процесуальна дія як повернення документів через невідповідність вимогам законодавства Порядком № 850 не передбачена, а тому дії МВС щодо повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.03.2024 серії 12ААГ №427924 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 06.03.2024 серії 12ААГ, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачу з 04.03.2024 встановлено третю групу інвалідності при первинному огляді, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (ступінь втрати професійної працездатності 60%).

З огляду на вказане, 05 червня 2024 року позивач звернувся до МВС України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Як наслідок, відповідач, отримавши заяву позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, був зобов`язаний, керуючись Порядком №850, скласти висновок про виплату йому цієї допомоги або рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

Втім, листом МВС України від 14.06.2024 №1221-2024 повідомило, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються, як такі що не підлягають розгляду, у зв`язку з тим, що дія статті 23 Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельдєгерської служби України не поширюється. Крім того повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 не належав до категорії працівників міліції, тому підстав для розгляду його заяви немає.

У той же час, вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Всупереч вказаними вимогам Порядку № 850 МВС України, не приймав ні рішення про призначення ні рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу.

У даному випадку, лист відділу координації пенсійних питань МВС України в поверненні звернення не може ототожнюватися із рішенням, прийнятим МВС України у відповідності до вимог пункту 9 Порядку № 850.

При цьому, можливість повернення документів Порядком № 850 не передбачена, а тому повернення відповідачем документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить пункту 9 Порядку № 850.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 733/1290/16-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 802/498/18-а та 5 лютого 2020 року у справі № 580/103/19.

При цьому, слід звернути увагу на підвищені гарантії соціальної захищеності осіб, що перебувають на службі в органах внутрішніх справ, з боку держави, що повинні бути реалізованими у комплексі заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист»).

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІI групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Враховуючи, що заява позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги не була фактично розглянута, та відповідачем не було прийнято належного рішення про складення висновку про призначення позивачу одноразової грошової допомоги згідно вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, відтак, належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІI групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п. 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції» від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Однак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, задоволенню не підлягають з огляду на передчасність, враховуючи, що МВС України не прийняло рішення відповідно до пункту 9 Порядку № 850, а протиправно повернуло заяву позивача без прийняття рішення,

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко