Справа № 754/17470/24
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/62/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови б/н від 27.11.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови б/н від 27.11.2024 року. Вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2024 позивач перебував у Деснянському районі міста Києва де до нього підійшли невідомі особи у цивільному одязі та представились співробітниками поліції. Останні без волі позивача та всупереч встановленому законом порядку, без складання протоколу адміністративного затримання забрали позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Безпосередньо у ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача намагалися направити на проходження військово-лікарської комісії на що останній відмовився та надав пояснення щодо того, що для проходження вже зазначеної комісії йому потрібно зібрати документи про стан здоров`я. Адже позивач має хронічне захворювання однобічного середнього отиту середнього вуха яке відповідно до пункту, а статті 34 додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 дає йому підстави за результатами проходження військово-лікарської комісії отримати статус непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку. Очевидно, що такі документи у позивача знаходились на той момент вдома, через що він не міг їх надати 27.11.2024 та його не випускали з відповідного центру комплектування та соціальної підтримки для привезення таких документів на комісію. Через відмову позивача від проходження військово-лікарської комісії в той же день, а саме 27.11.2024 о 17 год. 20 хв. уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 було складено протокол без номеру від 27 листопада 2024 року. У протоколі було зазначено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відбудеться цього ж дня через 1 год. 10 хв., а саме о 18 год. 30 хв. в кабінеті № 52 приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами розгляду о 18 год. 30 хв. протоколу без номеру від 27 листопада 2024 року було прийнято постанову без номеру від 27 листопада 2024 року якою на позивача було накладено штраф у розмірі 25 500 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Тобто, фактично складання адміністративних матеріалів та їх розгляд відбувся, що підтверджується доданими матеріалами та підписами позивача про ознайомлення з ними. Разом з тим, позивач вважає, що вище вказана постанова без номеру від 27 листопада 2024 року якою на нього було накладено штраф у розмірі 25 500 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що під час розгляду адміністративних матеріалів 27 листопада 2024 о 18 год. 30 хв. був відсутній керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 та його підпис відсутній в оскаржуваній постанові, чим порушується принцип адміністративного судочинства щодо суворого додержання законів.Як вже зазначалося, сам розгляд адміністративних матеріалів відбувся у визначений протоколом час та місці і відповідна постанова під розпис була вручена позивачу. Зі слів особи, яка не є керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки але якою фактично було складено оскаржувану постанову, безпосередньо сам керівник на момент розгляду матеріалів був відсутній, що якраз і підтверджується відсутністю його підпису. У протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові від 27.11.2024 без номеру вказується, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу взагалі таке направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не надавалося адже, як вже зазначалося вище, керівник ІНФОРМАЦІЯ_1 був відсутній на місці та фактично не міг видати таке направлення.Отже, протокол про адміністративне правопорушення від 27.11.2024 без номеру складено до настання моменту, коли позивач мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження ВЛК. Окрім того, позивач був позбавлений права на правову допомогу адже після оформленням протоколу про адміністративне правопорушенням йому, як вже зазначалося вище, було надано всього 1 год. 10 хв. часу для підготовки у справі про адміністративне правопорушення та пошуку захисника.Таким чином, беручи до уваги факт порушення притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також відсутності відповідних доказів вини позивача, постанова без номеру від 27 листопада 2024 року якою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 на позивача було накладено штраф у розмірі 25 500 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2024 року було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача - Нестеришин Я.С. на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позовних вимог та просять відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтованими, бездоказовими та такими, що не відповідають фактичним обставинам при притягненні позивача до адміністративної відповідальності. 27 листопада 2024 позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії (медичного огляду для встановлення ступеню придатності до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період, далі за текстом - ВЛК). Так, при перебуванні позивача у приміщенні відповідача 27.11.2024 офіцером мобілізаційного відділення здійснювалося оформлення та видача направлення №36/61 позивачу на ВЛК та його картки обстеження і медичного огляду. Позивачем категорично й однозначно було заявлено про відмову від проходження ВЛК та написано відповідну заяву. У цей же день, 27.11.2024, уповноваженою особою відповідача було складено протокол №387 про вчинене позивачем адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП - відмова від проходження ВЛК за направленням відповідача, чим порушено позивачем в особливий період вимоги абзацу четвертого частини першої ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При складанні протоколу позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про місце, дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, про ознайомлення з чим позивач власноручно розписався у протоколі. Позивачем при складанні протоколу була врахована заява-пояснення позивача від 27.11.2024 наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , відмовляюся від проходження військово-лікарської комісії 27.11.2024р. о 16:00». 27 листопада 2024 начальником відповідача відносно позивача винесена постанова №387, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн. Позивач постанову отримав 27.11.2024, про що власноруч розписався в постанові.

Відповідно до чинного законодавства, вимога відповідача про проходження позивачем ВЛК була законною вимогою, вимога відповідача до позивача була пред`явлена в особливий період. Не виконання відповідачем в особливий період законної вимоги відповідача про проходження ВЛК є порушенням вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Слід зазначити, що безпосередньо відповідач не здійснює медичний огляд військовозобов`язаних, оскільки ці функції здійснює військово-лікарська комісія, яка складається із фахових лікарів відповідних спеціалізацій. Саме при проходженні ВЛК її членами-лікарями вивчається стан здоров`я військовозобов`язаного, в тому числі і надана ним медична документація про стан його здоров`я. Тому питання тривалості проходження ВЛК, подання і розгляд медичних документів про стан здоров`я здійснюється при проходженні ВЛК, а не при направленні військовозобов`язаного на ВЛК. Відповідачем не вчинялися жодні дії щодо вчинення перешкод у проходженні позивачем ВЛК та можливості надання позивачем лікарям ВЛК медичних документів про стан його здоров`я. Тому апелювання позивача до необхідності надання йому часу для збору медичних документів є нерелевантним аргументом. Відповідач вважав би за доцільне акцентувати увагу на тому, що відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтею 17 Закону України «Про оборону України» також визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Відповідач вважає дії позивача такими, що спрямовані на невиконання позивачем своїх конституційних обов`язків.

У свою чергу від позивача на адресу суду надійшли заперечення на відзив на позовну заяву відповідно до яких зазначає, що під час складання постанови №387 від імені відповідача діяла інша особа, оскільки за результатами розгляду протоколу позивач отримав постанову, яка не містила відповідного підпису керівника. Відповідач у відзиві стверджує про наявність направлення на проходження медичної комісії. Однак, позивач звертає увагу на те, що дане направлення містить ознаки фотомонтажу. Таким чином, позивачу не було надано відповідне направлення на військово-лікарську комісію, оскаржувану постанову надано без номеру та підпису, а відповідачем до відзиву додано зовсім іншу з наявними даними, що є підставою вважати, що такі долучені відповідачем матеріали складалися без участі позивача з порушенням порядку.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно громадянина ОСОБА_1 складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн..

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії та відмовився отримувати о 16 год. 00 хв. 27 листопада 2024 направлення ІНФОРМАЦІЯ_1 на ВЛК для проходження медичного огляду за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац четвертий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

У поданому до суду позові, позивач вказує на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові від 27.11.2024 без номеру вказується, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, позивачу взагалі таке направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не надавалося, а відтак ухвалена постанова відповідача підлягає скасуванню.

У силу вимог передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною шостою ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, однак військовозобов`язаний може пройти ВЛК на збірних пунктах районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я, але за наявності направлення на військово-лікарську комісію.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із доданої до відзиву на позовну заяву заяви-пояснення позивача від 27.11.2024 року яка викладена наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , відмовляюся від проходження військово-лікарської комісії 27.11.2024р. о 16:00».

Таким чином, матеріали справи містять направлення позивача на проходження ВЛК, протокол №387 та постанова №387 були отримані особисто позивачем 27.11.2024 року, що підтверджується його особистими підписами.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

А відтак притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що на момент пропозиції працівників ТЦК пройти позивачем ВЛК, позивачем було особисто написано розписку про відмову від проходження військово-лікарської комісії 27.11.2024 о 16:00 год., а відтак оскпаржувана постанова складена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121,123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.210-1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови б/н від 27.11.2024 року - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 04.03.2025.

Суддя: Т.А.Зотько