Справа № 240/13962/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/13962/24

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника позивача Терещенок О.М.,

представника відповідача Лафицький О.Д., Солодкевич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2024 року:

- №173450701 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 229 167,50 грн.;

- №173460701 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств в розмірі 214 018,00 грн.;

- №173470701 (форма "П") про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" від`ємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 027 882,00 грн.

Ухвалою суду від 26.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 21.08.2024 року, не відбулося по причині неявки представників сторін.

Підготовче судове засідання у справі, призначене на 11.09.2024 року, не відбулося по причині відсутності електропостачання в приміщенні суду.

Ухвалою від 04.10.2024 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника Позивача.

10.10.2024року до суду надійшла уточнена позовна заява представника Позивача до Головного управління ДПС у Житомирській області щодо уточнення номерів оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2024 року.

Ухвалою від 06.11.2024 року закрито підготовче засідання у справі і справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 15.11.2024 року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника Позивача по причині необхідності підготовки до судового засідання.

Ухвалою від 19.11.2024 року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника Відповідача по причині необхідності підготовки до судового засідання.

Судове засідання у справі, призначене на 13.12.2024 року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Відповідача.

Судове засідання у справі, призначене на 17.01.2025 року, не відбулося по причині неявки представників сторін

Ухвалою від 05.02.2025 року в судовому засіданні на стадії дебатів доказів оголошено перерву за клопотанням представника Позивача про надання додатково часу для підготовки до виступу в дебатах.

В судовому засіданні представник Позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр", позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що за результатами проведеної податковим органом перевірки Відповідачем безпідставно зроблено висновок про відсутність реальних господарських операцій підприємства з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та з ТОВ "Нові будівельні технології". Відповідачем безпідставно, на думку представника Позивача, не було враховано наявність документів бухгалтерського обліку на підтвердження реальності господарських операцій та їх врахування при визначенні податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток. Як зазначила представник Позивача, за перевіряємий період відсутні бухгалтерські проводки щодо відображення списання дебіторської заборгованості на загальну суму 153712,00 грн., а тому висновок податкового органу щодо наявності такої заборгованості є безпідставним.

Крім того, представник Позивача зазначила, що аналогічні господарські операції підприємства з ФОП ОСОБА_1 за інші періоди вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі (№240/3125/20). Судовими рішеннями в даній справі підтверджено реальність таких господарських операцій, правомірність їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку аналогічними документами.

Представники Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, проти позову заперечили і пояснили, що дійсно уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова документальна виїзна перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 року по 31.12.2023 року, про що складено акт перевірки від 13.06.2024 року.

За результатами такої перевірки, на думку представників Відповідача, було встановлено завищення платником від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 027 882,00 грн., грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств в розмірі 214 018,00 грн., та неповне декларування платником податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 229 167,50 грн. Такі порушення, на думку представників податкового органу, були зумовлені господарськими операціями з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 та з ТОВ "Нові будівельні технології", які не мали реального характеру та не підтверджуються належними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Зазначені порушення, на думку представників Відповідача, правомірно стали підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо визначення платником своїх зобов`язань з податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, порядку їх перерахування до відповідного бюджету, підстав та порядку застосування відповідних фінансових санкцій за їх порушення регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що уповноваженими посадовими особами податкового органу в період з 13.05.2024 року по 06.06.2024 року була проведена планова документальна виїзна перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 року по 31.12.2023 року, про що складено акт перевірки від 13.06.2024 року (а.с.45- т.1).

За результатами такої перевірки було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 10 липня 2024 року:

- №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 229 167,50 грн. (а.с.32-34 т.1);

- №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств в розмірі 214 018,00 грн. (36-38 т.1);

- №1 (форма "П") про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 027 882,00 грн. (а.с.40-42 т.1).

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні №1 (форма "Р") від 10.07.2024 року, підставою для його винесення стали порушення Позивачем вимог п.44.1 ст.44 та п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні №1 (форма "Р") від 14.07.2024 року, підставою для його винесення стали порушення Позивачем вимог п.44.1 і п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139, пп.140.5.11 п.140.5ст.140 Податкового кодексу України, ст.1, ст.3, ст.4 та ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні №1 (форма "Р") від 14.07.2024 року, підставою для його винесення стали порушення Позивачем вимог пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України.

Безспірно, відповідно до вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд враховує, що у відповідності до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця як платника - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

1. Правомірність визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 13.06.2024 року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №1 (форма "Р") від 10.07.2024 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 229 167,50 грн. стало завищення платником податкового кредиту у взаємовідносинах з ТОВ "Нові будівельні технології" на загальну суму 183 334,00 грн., в тому числі 146 667,00 грн. за жовтень 2021 року та 36 667,00 грн. за грудень 2021 року, що призвели до заниження податкових зобов`язань з цього податку на відповідні суми.

Такі доводи податкового органу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 23.09.2021 року Позивачем з ТОВ "Нові будівельні технології" був укладений договір будівельного підряду №2309 на виконання робіт з утеплення стін та даху цеху по обробці природного каменю (а.с.114-118 т.3).

Відповідно до положень п.2 та п.4 договору сторони домовилися, що загальна вартість робіт становить 1 100 000,00 грн., в тому числі 183 333,33 грн. ПДВ, а проведення розрахунків здійснюється шляхом передоплати в розмірі 880 000,00 грн. і 220 000,00 грн. після підписання акту про виконання робіт.

В ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено, що Позивачем на підставі податкових накладних №3 від 06.10.2021 року та №7 від 13.10.2021 року ТОВ "Нові будівельні технології" було перераховано відповідно 500 000,00 грн., в тому числі 83 333,33 грн. ПДВ, та 380 000,00 грн., в тому числі 63 333,33 грн. ПДВ, в якості передоплати за виконані роботи. Загальна сума ПДВ в розмірі 146 667,00 грн. Позивачем була віднесена до податкового кредиту за жовтень 2021 року.

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2012-1 від 20.12.2021 року, копія якого долучена до позову та досліджена судом, Позивач підтвердив виконання робіт з утеплення стін та даху цеху по переробці природного каменю на загальну суму 1 100 000,00 грн., в тому числі 183 333,33 грн. ПДВ (а.с.119 т.3).

Як зазначено в акті перевірки та визнається представниками сторін, Позивачем на підставі податкової накладної №8 від 20.12.2021 року ТОВ "Нові будівельні технології" було перераховано 220 000,00 грн., в тому числі 36 666,67 грн. ПДВ., яка Позивачем була віднесена до податкового кредиту за грудень 2021 року.

Вказані податкові накладні судом не досліджувалися, так як вони не були долучені Позивачем до позову по причині їх вилучення 12.01.2023 року на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 21.12.2022 року (а.с.123-149 т.3).

Суть спору між сторонами в цій частині спірних відносин зведена до правомірності віднесення Позивачем вказаних сум податку до свого податкового кредиту за спірні звітні періоди.

В ході перевірки та в судовому засіданні представники податкового органу стверджують, що вказана господарська операція не носила реального характеру, так як на її підтвердження не надано жодної інформації щодо "об`єму та обсягу виконаних робіт" та щодо "обладнання, яким здійснювалося виконання даних робіт та матеріалів, які були використані при виконання даних робіт".

Суд при вирішенні даного спору враховує наявність Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 р. № 668 (надалі - постанова № 668).

Відповідно до положень п.2 цієї постанови №668 вказані Загальні умови є обов`язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників).

Передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи (п.91 постанови №668).

Суд робить висновок, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №2012-1 від 20.12.2021 року, копія якого долучена до позову та досліджена судом, узгоджується із вимогами постанови №668 та підлягає врахуванню на підтвердження реальності даної господарської операції.

Одночасно суд враховує, що як зазначено в акті перевірки, витрати Позивача, зумовлені вказаними господарськими операціями, було віднесено до валових витрат цього платника за відповідні звітні періоди і такі витрати визнано податковим органом.

Тобто, при визначенні валових витрат платника і його зобов`язань з податку на прибуток податковим органом визнається реальність господарської операції Позивача з ТОВ "Нові будівельні технології", а при визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість - реальість такої господарської операції заперечується.

Таку алогічність у висновках податкового органу його представники в судовому засіданні не пояснили.

Суд враховує, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт а).

Приписи пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлюють, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, Позивач правомірно та у відповідності до вимог статті 198 Податкового кодексу України відніс 183 333,33 грн. ПДВ, сплаченого ТОВ "Нові будівельні технології" у вартості робіт з утеплення стін та даху цеху по обробці природного каменю до свого податкового кредиту.

Більш того, відповідно до вимог ст.200 Податкового кодексу України Позивач правомірно суми вказаного податкового кредиту врахував при визначенні своїх податкових зобов`язань з цього податку за відповідні звітні періоди. Правомірність визначення платником своїх податкових зобов`язань виключало підстави для їх донарахування податковим органом згідно оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

Зазначене свідчить, що податкове повідомлення-рішення №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 183 333,33 грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 45 833,50 грн., а всього на суму 229 167,50 грн. не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

2. Визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 13.06.2024 року, та пояснень представників податкового органу в судовому засіданні підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств в розмірі 214 018,00 грн. та №1 (форма "П") про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 1 027 882,00 грн. стало:

- завищення валових витрат на загальну суму 563 598,00 грн. у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік (послуги по виконанню робіт екскаватором JCB JS330L);

- завищення валових витрат на загальну суму 471 679,00 грн. у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 (транспортно-екпедиційні послуги), в тому числі 421 119,00 грн. за 2019 рік та 50 560,00 грн. за 2020 рік;

- не відображення в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суму витрат по списанню дебіторської заборгованості на загальну суму 153 712,00 грн., в тому числі 43 165,00 грн. за 2019 рік та 110 547,00 грн. за 2020 рік.

Відповідно до доводів платника та його представника в судовому засіданні 06.07.2017 року підприємством з ФОП ОСОБА_1 був укладений договір на виконання робіт (послуг) екскаватором JCB JS330L з виконання навантажувальних та інших робіт, передбачених для виконання даним механізмом. Як зазначено в п.3.4 даного договору поточні розрахунки за договором здійснюються щотижнево за результатами роботи звітного тижня на підставі належно оформлених проміжних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 159-161 т.1).

Надання таких послуг, на думку представника Позивача, підтверджується відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), і які правомірно враховані при визначенні валових витрат платника за відповідні звітні періоди 2019 року на загальну суму 1 747 180,00 грн., в тому числі 44 200,00 грн. за 2-півріччя 2016 року, 603 800,00 грн. за 2017 рік та 1 099 180,00 грн. - за 2018 рік.

Крім цього, як стверджує представник Позивача, на підтвердження фактичного виконання робіт екскаватором свідчать копії подорожніх листів, які долучено до позову.

Відповідно до доводів податкового органу та його представників в судовому засіданні згідно інформаційно-аналітичної системи "Податковий блок" ФОП ОСОБА_1 у 2019 році не мав у власності або в оренді екскаватора JCB JS330L та найманих працівників, а тому не міг надавати відповідні послуги.

В ході перевірки та в судовому засіданні встановлено, що Позивачем до своїх валових витрат за 2019 рік було віднесено 563 598,00 грн. вартості послуг по виконанню робіт екскаватором JCB JS330L, наданих ФОП ОСОБА_1 .

Зазначені в позові суми вартості послуг по виконанню робіт екскаватором JCB JS330L, наданих ФОП ОСОБА_1 в період з 2 півріччя 2016 року по 2018 рік не були предметом перевірки та не є предметом спору в межах даної справи.

Як вже зазналося судом, Позивачем до позову долучено копію договору від 06.07.2017 року підприємства з ФОП ОСОБА_1 на виконання робіт (послуг) екскаватором JCB JS330L з виконання навантажувальних та інших робіт, передбачених для виконання даним механізмом. Одночасно долучено копії додаткових угод про продовження дії договору до 31.12.2019 року та про збільшення вартості послуг за цим договором.

Суд погоджується із доводами податкового органу, що надання таких послуг і відповідно їх відображення платником у валових витратах за 2019 рік можливо за наявності у власності або в оренді у ФОП ОСОБА_1 екскаватора JCB JS330L.

Ні в договорі від 06.07.2017 року, ні в додаткових угодах до нього не міститься інформації щодо підстав набуття ФОП ОСОБА_1 вказаного екскаватора JCB JS330L чи у власність чи у користування.

Суд враховує, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Суд зазначає, що екскаватори відносяться до самохідних дорожньо-будівельних машин, які підлягають державній реєстрації відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою КМ України від 8 липня 2009 р. №694 (наділ - Порядок №694).

Відповідно до вимог п.1 цього Порядку №694 екскаватор JCB JS330L як самохідна дорожньо-будівельна машина підлягала відомчій реєстрації, перереєстрації чи тимчасовій реєстрації. На підтвердження проведення реєстрації видається свідоцтво про реєстрацію машини або талон тимчасового обліку машини та відповідні номерні знаки

За приписами підпункту 4 пункту 15 Порядку №694 передача такої техніки в оренду підлягає обов`язковій тимчасовій реєстрації.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 27 Порядку №694 експлуатація машини, не зареєстрованої в територіальному органі Держпродспоживслужби, або без номерного знака "Транзит" забороняється.

Згідно повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 07.01.2025 року, копія якого досліджена судом, згідно Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) така техніка не зареєстрована .

Більш того, згідно вказаного повідомлення ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) посвідчення тракториста-машиніста не отримував.

При цьому суд враховує, що згідно вимог п.2 Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 1994 р. №217 (в редакції на час спірних відносин) до керування машинами допускаються особи, які мають посвідчення тракториста-машиніста (надалі - посвідчення) на право керування машинами відповідних категорій.

Всупереч вказаним вимогам ні в ході перевірки платником ні в судовому засіданні його представником не надано жодних належних доказів (копії відповідного посвідчення) на підтвердження права ОСОБА_1 на керування вказаним екскаватором JCB JS330L.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника в суді щодо реальності таких господарських відносин та їх підтвердження первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, в тому числі відповідними подорожніми листами що, на думку платника, надавало право на підтвердження правомірності господарських відносин Позивача з ФОП ОСОБА_1 та правомірності їх врахування при визначенні своїх валових витрат.

По-перше. Подорожній лист вантажного автомобіля" за формою №2, як типова форма первинного обліку роботи вантажного автомобіля, а не екскаватора, була передбачена наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля".

Разом з тим, Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 0.12.2013 №1005/1454 зазначений наказ скасовано, а тому подорожні листи вантажного автомобіля" за формою N 2 не є документами бухгалтерського обліку.

По-друге, вказаний в листах вантажного автомобіля як водій екскаватора ОСОБА_1 не наділений правом на керування (управління) вказаним екскаватором JCB JS330L.

При цьому, суд погоджується із доводами податкового органу, що наявність таких подорожніх листів вантажного автомобіля" за формою N 2 та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не може ототожнюватися із реальністю господарських операцій та враховуватися при визначенні валових витрат платника за звітні періоди 2019 року.

Суд враховує, що Верховний Суд в постанові від 06 жовтня 2021 року у справі №640/3223/20 (провадження №К/9901/28953/21) зазначив, що при вирішенні спорів щодо обґрунтованості відображення у бухгалтерському та податковому обліку наслідків господарських операцій, поставлених під сумнів за результатом проведеного податковим органом заходу контролю судам слід виходити з того, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник повинен мати первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають підтверджувати реальне вчинення господарських операцій.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.

З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

В контексті встановлених обставин у цій справі суд враховує, що предметом господарських відносин Позивача з ФОП ОСОБА_1 є надання послуг по виконанню робіт екскаватором JCB JS330L.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Позивач на їх виконання повинен мати відповідні та належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій з використанням такої спеціальної техніки, що підлягає відомчій реєстрації, та спеціального права на управління такою технікою, реальний рух активів платника з метою виконання відповідних зобов`язань.

Разом з тим, первинні документи (акти довільної форми), складені платником податку та його контрагентом на підтвердження таких господарських операцій, не відповідають дійсності, не відображають специфіки цих господарських операцій та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції і не може бути підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Одночасно суд враховує, що обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 КАС України є їх достовірність. Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Всупереч зазначеним вимогам та вимогам Порядку №694 ні в ході перевірки платником ні в судовому засіданні його представником не надано жодних належних доказів (копії відповідного свідоцтва про реєстрацію машини або талону тимчасового обліку) на підтвердження правомірності набуття ФОП ОСОБА_1 вказаного екскаватора JCB JS330L чи у власність чи у користування.

Долучені до позову копія договору оренди ФОП ОСОБА_1 вказаного екскаватора JCB JS330L у ФОП ОСОБА_3 та копія свідоцтва про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказаний екскаватор JCB JS330L в розумінні вимог ст.ст.73,74 КАС України не є належними та допустимими доказами на підтвердження правомірності господарських відносин Позивача з ФОП ОСОБА_1 та правомірності їх врахування при визначенні своїх валових витрат, не можуть свідчити про реальність виконання конкретних робіт, у конкретних звітних періодах, конкретним суб`єктом господарювання, а тому не можуть призвести до реального руху актів Позивача та не підлягають для їх врахування при визначенні податкових зобов`язань за податку на прибуток підприємств протягом спірного податкового періоду.

Відповідно до доводів платника та його представника в судовому засіданні 18.09.2019 року підприємством з ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з організації міжнародних та міжміських вантажних автоперевезень і транспортно-експедиційне обслуговування. Як зазначено в п.3.2 даного договору акти здачі-прийняття робіт являються звітом виконавця (експедитора) (а.с.78-82 т.3).

Надання таких послуг, на думку представника Позивача, підтверджується відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт, і які правомірно враховані при визначенні валових витрат платника за відповідні звітні періоди 2019-2020 років на загальну суму 471 679,00 грн., в тому числі 412 119,00 грн. за 2019 рік і 50 560,00 грн. - за 2020 рік.

Крім цього, як стверджує представник Позивача, на підтвердження фактичного виконання таких робіт ФОП ОСОБА_2 свідчать копії заявок на перевезення, подорожніх листів, які долучено до позову.

Відповідно до доводів податкового органу та його представників в судовому засіданні, що відповідно до інформаційно-аналітичної системи "Податковий блок" ФОП ОСОБА_2 у 2019-2020 роках не мала найманих працівників, не мала у власності або ж оренді транспортних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності, а тому не могла надавати відповідні послуги.

Такі доводи податкового органу частково є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні копіями первинних документів бухгалтерського обліку.

Так, домовленості між Позивачем та ФОП ОСОБА_2 про надання послуг з організації міжнародних та міжміських вантажних автоперевезень і транспортно-експедиційне обслуговування, наведені у договорі від 18.09.2019 року, не містили вимог, що такі послуги ФОП ОСОБА_2 зобов`язувалася надавати виключно з використанням власного або орендованого транспортних засобів.

Досліджені в судовому засіданні копії заявок на перевезення засвідчують, що домовленості сторін щодо конкретної послуги (вид, вартість, відомості про вантаж, маршрут перевезення, тощо) визначалися саме в таких заявках, що підтверджується підписами сторін (а.с.83-91 т.3).

Такі заявки узгоджуються із рахунками-фактурами щодо вартості послуг, калькуляцією таких витрат, копії яких також долучено до позову та досліджені судом.

Разом з тим, суд враховує, що долучені до позову та досліджену в судовому засіданні копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які досліджені судом, підтверджують надання ФОП ОСОБА_2 . Позивачу спірних послуг лише на суму 412 119,00 грн. протягом жовтня-грудня 2019 року (а.с.97-105 т.3).

Жодних доказів на підтвердження надання ФОП ОСОБА_2 . Позивачу спірних послуг на суму 50 560,00 грн. протягом 2020 року суду не надано.

Суд враховує, що відповідно до абзацу другого п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 (надалі - Положення №88), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (п.2.2 Положення №88).

За змістом п.2.1 та п.2.4 цього ж Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. та мають такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено в п.2.15 Положення №88, первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок про наявність у Позивача первинних документів бухгалтерського обліку для відображення понесених витрат у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 . Позивачу лише на суму 412 119,00 грн. протягом жовтня-грудня 2019 року та про їх правомірність врахування при визначенні об`єкта оподаткування цим податком за 2019 рік.

При вирішенні спору між сторонами щодо не відображення Позивачем в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суму витрат по списанню дебіторської заборгованості на загальну суму 153 712,00 грн., в тому числі 43 165,00 грн. за 2019 рік та 110 547,00 грн. за 2020 рік., суд враховує наступне.

Як зазначено в акті перевірки, платником в порушення вимог пп.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України не відображено в податкових різницях (рядок 3.1.11), які збільшують фінансовий результат, суми витрат від визнання штрафів, пені, неустойок, відшкодування збитків, компенсації неодержаного доходу (упущеної вигоди), нарахованих відповідно до цивільного законодавства за 2020 рік на загальну суму 56 669,00 грн.

Одночасно в порушення вимог пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України не відображено в податкових різницях (рядок 2.1.3), які збільшують фінансовий результат, суми витрат по списанню дебіторської заборгованості на загальну суму 56 669,00 грн., в тому числі 43 165,00 грн. - за 2019 рік та 53 878,00 грн. - за 2020 рік.

Разом з тим, ні в акті перевірки ні в поясненнях представника податкового органу в судовому засіданні не конкретизовано суми витрат по кожній події, яка впливає на збільшення такого фінансового результату.

Суд враховує доводи Позивача та його представника в суді, що такий висновок податковим органом зроблено виключно на підставі письмових консультацій (припущеннях) з питань трансформації фінансової звітності Приватної аудиторської фірми "Стандарт", згідно яких підприємству було рекомендовано здійснити списання сумнівної дебіторської заборгованості понад 3-и роки та здійснити відповідні бухгалтерські проводки.

Таким чином, Відповідач всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не обґрунтував своїх доводів в цій частині, не конкретизував складові такої дебіторської заборгованості понад три роки, що виключає їх перевірку судом.

Як вже зазначалося судом, прийняття податкового повідомлення - рішення №1 (форма "П") про зменшення Позивачу від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік в розмірі 1 027 882,00 грн. було зумовлено:

- завищенням валових витрат на загальну суму 563 598,00 грн. у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік (послуги по виконанню робіт екскаватором JCB JS330L);

- завищення валових витрат на загальну суму 421 119,00 грн. у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 (транспортно-екпедиційні послуги) за 2019 рік;

- не відображення в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суму витрат по списанню дебіторської заборгованості за 2019 рік на загальну суму 43 165,00 грн.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджено лише доводи податкового органу про завищення Позивачем від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік в розмірі 563 598,00 грн., зумовлених взаємовідносинами з ФОП ОСОБА_1 . Валові витрати на загальну суму 421 119,00 грн. у взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 (транспортно-екпедиційні послуги) за 2019 рік підлягали врахуванню при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік.

У платника також були відсутні підстави для відображення в податкових різницях, які збільшують фінансовий результат, суму витрат по списанню дебіторської заборгованості за 2019 рік на загальну суму 43 165,00 грн.

Зазначене свідчить про відсутність у податкового органу підстав для зменшення платнику за результатами перевірки від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік сумарно в розмірі 464 284,00 грн. (421 119,00 грн.+43 165,00 грн).

Таким чином, податкове повідомлення - рішення №1 (форма "П") про зменшення Позивачу від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік в розмірі 464 284,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Одночасно суд зазначає, що таке протиправне зменшення Позивачу від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2019 рік в розмірі 464 284,00 грн. призвело до протиправного збільшення платнику податкового зобов`язання з цього податку за 2020 рік (пропорційно) на 96 663,00 грн.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств за 2020 рік в розмірі 96 663,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" у вигляді судового збору в сумі 12 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" (вул. Гранітна, 1, с-ще Червоногранітне, Житомирський район, Житомирська область, 12135, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003,) про визнання протиправним та скасування рішення- задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від від 10 липня 2024 року:

- №1 (форма "Р") про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 229 167,50 грн.;

- №1 (форма "Р") в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств приватних підприємств в розмірі 96 663,00 грн.;

- №1 (форма "П") в частині зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 464 284,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" у вигляді судового збору в сумі 12 000,00 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

03.03.25