Справа № 420/27571/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27571/23

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.,

повний текст судового рішення

складено 26.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі ГУМВС) та просив стягнути з ГУМВС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі №815/3447/15 за період з 16.04.2016 року по 10.09.2023 року у сумі 151504,07грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ГУМВС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі №815/3447/15 у розмірі 10141,86 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 по справі №420/27571/23 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 : скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року; прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області () середній заробіток за час затримки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2016 року по справі №815/3447/15 за період з 16.04.2016 року по 10.09.2023 року у розмірі 151407 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста сім) грн 44 коп; стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн 18 коп.

30.05.2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/27251/23.

04.12.2024 року до суду від позивача надійшла заява про заміну боржника в адміністративній справі, в якій зазначено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначена юридична особа припинена. Правонаступником цієї юридичної особи є Головне управління Національної поліції в Одеській області, вул.Ак. Філатова, 15-А, м.Одеса, 65080, (далі ГУНП).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року заяву задоволено. Замінено боржника у виконавчому листі по справі №420/27571/23 з ГУМВС () на ГУНП (, адреса місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, 15-А).

Не погоджуючись з даною ухвалою, ГУНП подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, виходив з того, що на підставі співставлення завдань та функцій трьох органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Разом із тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

02.07.2015 року прийнятий Закон України Про Національну поліцію №580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015 року.

З прийняттям Закону України Про Національну поліцію з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України Про міліцію.

Відповідно до ст.1 Закону України Про Національну поліцію Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п.7 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію Кабінету Міністрів України в місячний строк передбачено було забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів.

Постановою КМУ від 16 вересня 2015 року №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Статтею 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області () містяться відомості - стан суб`єкта: припинено, дата запису: 29.07.2024 року, номер запису: 015034669, підстава: рішення щодо припинення.

Колегія суддів зазначає, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновити порушені права до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншому/іншим державному/державним органу/органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому, чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі №826/16659/15, від 13 березня 2019 року в справі №524/4478/17.

Апеляційний суд також наголошує, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватися від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. Водночас такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку із цим Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого: якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому/іншим суб`єкту/суб`єктам владних повноважень; - якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №826/9815/18.

Нормами статей 1, 2 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII Про міліцію передбачалося, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції було, з-поміж іншого: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Своєю чергою приписами статей 1, 2 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Поряд із цим, згідно з Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим Постановою КМУ від 28 жовтня 2015 року №878, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Отже, як обґрунтовано зазначив суд 1-ї інстанції, на підставі співставлення завдань та функцій трьох органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Разом із тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2023 року по справі № 806/2056/18.

Апеляційний суд також враховує, що згідно п.10 ст.51 Бюджетного кодексу України у разі утворення державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у цьому періоді здійснюється в межах видатків, передбачених державним органам, які ліквідуються або реорганізуються у зв`язку з утворенням таких нових державних органів. У разі ліквідації або реорганізації державних органів у поточному бюджетному періоді забезпечення їх діяльності у наступних бюджетних періодах до завершення процедур ліквідації або реорганізації здійснюється в межах видатків, передбачених новим державним органам, які визначені правонаступниками чи яким передаються функції органів, що ліквідуються або реорганізуються.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що заміна боржника у виконавчому листі по справі №420/27571/23 з ГУМВС () на ГУНП (, адреса місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул.Академіка Філатова, 15-А) є обґрунтованою та забезпечує належне виконання судового рішення у розумінні норм чинного законодавства.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість заяви позивача та наявність підстав для її задоволення.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 248, 321, 325, 328, 329, 382, 383 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук