Справа № 200/8795/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Справа№200/8795/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач). 17 листопада 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , прийнято наказ № 3939 від 17.11.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким вирішено: пункт 1: За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, абзацу 4 пункту 1.4., пункту 2.7.17. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України від 31.01.2024 № 40 у частині персональної відповідальності особи, яка відпрацьовує документ, за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні, вимоги щодо об`єктивності викладення інформації в тексті документа, а саме за викладену недостовірну (необ`єктивну) інформацію щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я в тексті рапорту від 11.11.2024 вх. № 51378, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану; пункт 3: За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11-12, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, доповідати про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, зобов`язання доповісти про виконання або невиконання наказу командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання, що виявилось 11.11.2024 у не прибутті до визначеного місця дислокації особового складу відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 , яке визначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2024 № 3630, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану. Позивач зауважила, що з даним наказом вона не погоджується, вважає, що вказані дії командирів є протиправними, та як наслідок, п. 1, 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3939 від 17.11.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - відповідач) було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне, що проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Дана правова позиція співпадає з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеними 13.06.2024 у справі № 420/9472/23. Відповідач зауважив, що позивачем взагалі не ставиться під сумнів саме правопорушення, яке нею скоєне, що і стало причиною складання рапорту та у подальшому видано наказ командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3939 від 17.11.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», а звертає увагу лише на формальні наче порушення під час видання цього наказу. Відповідач зауважив, що командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ № 3939 від 17.11.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» у пункті 1 зазначено: «…вимоги щодо об`єктивності викладення інформації в тексті документа, а саме за викладену недостовірну (необ`єктивну) інформацію щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я ...», тобто командування військової частини наголошує, що позивачем подано рапорт із зазначенням недостовірної (необ`єктивної) інформації про прибуття з відпустки та подано командиру військової частини НОМЕР_1 на розгляд, при цьому остання у порушення вимог п.40 Статуту не відрекомендувалась безпосередньому начальникові, оскільки фізично була відсутня за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . Відповідач зауважив, що позивач хотіла навмисно ввести командування військової частини НОМЕР_1 в оману, оскільки фізично не прибувала до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 та мабуть думала, що її доводи викладені в рапорті не будуть перевірені. Стосовно не можливості фізично прибути до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, відповідач зауважив, що командиром військової частини НОМЕР_1 визначено тимчасове місце розташування відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 та надано усний наказ про розміщення особового складу відділення. Навіть у разі дійсної неможливості виконати наказ (вказівку, військовослужбовець зобов`язаний негайно доповісти відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно». Відповідач звернув увагу на те, що відповідно до вимог ст. 12 Статуту «Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)». Виходячи із викладеного, позивачем проігноровано усі норми законодавства та вчинено негідний вчинок. Відповідач підсумовуючи вищенаведене зазначив, що вчинення даного правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що викладені у рапорті заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 . Правопорушення має прямий причинно-наслідковий зв`язок з проходженням військової служби. На підставі викладеного командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.10.2024 № 3684, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року було відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому, належним чином завірені копії особової справи ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2024 року; докази щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.11.2024 року №3939; службову характеристику ОСОБА_1 , посадову інструкцію старшого офіцера відділення комунікації військової частини НОМЕР_1 ; копії матеріалів службового розслідування, якщо таке мало місце, та підстави для його проведення; копії наказу за невиконання якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та докази доведення цього наказу до її відома; докази щодо підстав винесення оскаржуваного наказу.

Про відкриття провадження у справі, сторони були належним чином повідомлені, відповідно до наявності у представника позивача та відповідача реєстрації кабінету електронного суду, про що свідчить відповідна відмітка, де в графі «доставлено» зазначена дата 25.12.2024, тобто сторони належним чином отримали копію ухвали про відкриття провадження по справі №200/8795/24.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_3 виданим Слов`янським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 10.04.2014 року.

Позивач є учасницею бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 виданого Командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 26.08.2021 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та на час виникнення спірних правовідносин (оскарження наказу №3939 від 07.11.2024 року) перебувала на посаді старшого офіцера відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в якому зазначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Статутів Збройних Сил України. Дисциплінарним статутом Збройних Сил України встановлено, що інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів. Керуючись Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, на підставі зокрема рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення комунікацій за вх.№51378 від 11.11.2024, а також з метою забезпечення неухильного додержання всіма військовозобов`язаними порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, запобігання подібним випадкам у майбутньому, наказано:

- пункт 1 За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, абзацу 4 пункту 1.4, пункту 2.7.17 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України від 31.01.2024 № 40 у частині персональної відповідальності особи, яка відпрацьовує документ, за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні, вимоги щодо об`єктивності викладення інформації в тексті документа, а саме за викладену недостовірну (необ`єктивну) інформацію щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я в тексті рапорту від 11.11.2024 вх. № 51378, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану. (З наявної в матеріалах справи копії службової картки ОСОБА_1 , судом встановлено, що у розділі ІІ «Стягнення» зазначено сувора догана, невиконання усного розпорядження, вчинення проступку 11.10.2024 року, в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу) зазначено 21.10.2024 року №3694.)

- пункт 2 - За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11-12, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, доповідати про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, зобов`язання доповісти про виконання або невиконання наказу командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання, що виявилось 11.11.2024 у не прибутті до визначеного місця дислокації особового складу відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 , яке визначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2024 № 3630, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану.

З вищенаведеними пунктами 1 та 3 Наказу від 17.11.2024 року №3939 позивача було ознайомлено під особистий підпис, що підтверджується наданою відповідачем в якості доказів копією аркушу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.11.2024 №3939.

Вищенаведені дисциплінарні стягнення, які зазначені у пунктах 1 та 3 Наказу №3939 від 17.11.2024 року були занесені до службової картки позивача: де зазначено: «недостатньо викладення інформації» коли вчинено проступок 11.11.2024 року оголошено сувору догану; «неприбуття до визначеного місця» коли вчинено проступок 11.11.2024 року оголошено сувору догану.

Слід також зауважити, що суд у своїй ухвалі від 25.12.2024 року встановив відповідачу строк для надання на адресу суду: належним чином завірені копії особової справи ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2024 року; докази щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.11.2024 року №3939; службову характеристику ОСОБА_1 , посадову інструкцію старшого офіцера відділення комунікації військової частини НОМЕР_1 ; копії матеріалів службового розслідування, якщо таке мало місце, та підстави для його проведення; копії наказу за невиконання якого ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та докази доведення цього наказу до її відома; докази щодо підстав винесення оскаржуваного наказу.

З усього переліченого вище, відповідачем на адресу суду не було надано: копії матеріалів службового розслідування, якщо таке мало місце, та підстави для його проведення; докази щодо підстав винесення оскаржуваного наказу.

Позивачем в якості доказів на адресу суду було надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6921 складеної КНП «Міська лікарня №3» Краматорської міської ради, відповідно до якої позивач знаходилась на стаціонарі з 11.11.2024 по 15.11.2024 року (дата виписки) із діагнозом хронічна вертеброгенна (остеохондроз ПВХ, протрузії міжхребцевих дисків С2-С7, L1 S1 за даними КТ ПВХ від 14.11.2024 року) попереково-крижова радикулопатія з больовим, м`язово тонічним, синдромами, загострення. Кіста ОСОБА_4 . Супутній: хронічний тонзиліт, загострення. В частині «короткий анамнез» зазначено зі слів хворіє тривалий час, турбують біль, дискомфорт та обмеження рухів у поперековому відділі хребта. Останні декілька днів вищевказані скарги посилились. Санітарним автомобілем доставлена до КМЛ №3 м. Краматорськ у зв`язку з погіршенням стану. Оглянута невропатологом. Госпіталізована до госпітального відділення медичної роти для подальшого обстеження та лікування на базі КМЛ №3. Дана виписка була складена та підписана лікуючим лікарем та начальником відділення від 15.11.2024 року.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просила суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 листопада 2024 року № 3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивачу оголошено сувору догану;

- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 листопада 2024 року № 3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким позивачу оголошено сувору догану.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Суд зауважує, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII).

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч.3 ст.2 Закону №2232-ХІІ, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

Відповідно до п.4 Положення громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (п.5, 6 Положення).

Як було встановлено судом та не заперечується сторонами по справі позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення комунікацій Військової частини НОМЕР_1 (на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 25.12.2024 року на адресу суду були надані Функції (завдання) та функціональні обов`язки (посадові інструкції) відділення комунікацій НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади, відповідно до п.1 яких - відділення комунікацій є структурним підрозділом НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади Десантно-штурмових військ Збройних сил України (далі ЗС України), який призначений для планування, організації, координації та реалізації заходів комунікацій у НОМЕР_6 окремій аеромобільній бригаді.

Відділення комунікацій відповідно до організаційно-штатної структури підпорядковано командиру НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади.

Основними завданнями відділення комунікацій НОМЕР_6 окремої аеромобільної

бригади є:

організація проактивного інформування громадськості, міжнародної спільноти та медіа про діяльність НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади;

виявлення потенційних інформаційних загроз, що призводять до погіршення іміджу НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади.

Відділення комунікацій відповідно до покладених на нього основних завдань:

здійснює проведення інформаційних заходів, а також спільних заходів з питань комунікацій з іншими підрозділами Десантно-штурмових військ ЗС України;

відповідає за дотримання єдиної інформаційної політики (єдиного голосу) у сфері оборони;

бере участь в інформаційних та психологічних операцій за участю військових частин та підрозділів Десантно-штурмових військ ЗС України;

здійснює аналіз інформаційного простору України;

забезпечення взаємодії із медіа та громадськістю для реалізації заходів демократичного цивільного контролю у бригаді;

оприлюднює в установленому порядку офіційну позицію 81 окремої аеромобільної бригади, її керівного складу через медіа, web-портал НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади в мережі Інтернет та офіційні сторінки в соціальних мережах;

здійснює заходи проактивної комунікації, забезпечує першість, як джерела інформації в умовах кризових ситуацій, та реагування на випередження для недопущення іміджевих втрат;

проводить із представниками медіа, журналістами та інформаційно-активною громадськістю (лідери громадських думок, оглядачі, медійні експерти) постійну роз`яснювальну роботу з питань державної інформаційної політики, дотримання журналістської етики та недопущення висвітлення інформації з обмеженим доступом, а також відомостей, які можуть призвести до обізнаності противника;

організовує розробку медіа-продукту;

застосовує інші форми поширення офіційної інформації, що не суперечать законодавству України;

розвиває і підтримує партнерські відносини з представниками медіа, громадськістю, міжнародними організаціями та іншими зацікавленими сторонами для сприяння ефективній комунікації та взаємодії;

здійснює інші повноваження за напрямком діяльності відповідно до законодавства та доручень командира бригади.

У разі відсутності начальника відділення комунікацій, старший офіцер відділення комунікацій виконує його обов`язки.

Він відповідає за:

своєчасне та повне виконання відділенням комунікацій завдань за призначенням, військову дисципліну, морально-психологічний стан підлеглого особового складу, внутрішній порядок, стан і збереження озброєння та військової техніки, обладнання та майна, забезпечення охорони державної таємниці, технічний захист інформації та захист іншої інформації з обмеженим доступом, додержання принципів соціальної справедливості;

своєчасне та якісне виконання завдань, покладених на відділення комунікацій;

внутрішній порядок, стан і збереження матеріальних засобів, закріплених за службою.

Він зобов`язаний:

забезпечувати готовність відділення комунікацій до виконання завдань за призначенням;

організовувати індивідуальну підготовку військовослужбовців, підвищення професійної кваліфікації, здійснювати контроль та аналіз стану військової, трудової та виконавської дисципліни у відділенні комунікацій, вживати заходів щодо їх покращення;

забезпечувати охорону державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності, технічного захисту інформації, захисту іншої інформації з обмеженим доступом та здійснювати постійний контроль за станом цих питань у відділенні комунікацій;

організовувати роботу щодо дотримання особовим складом відділення комунікацій вимог законодавства України з охорони праці;

організовувати роботу щодо запобігання та протидії корупції, виявлення та припинення її проявів;

забезпечувати внутрішній порядок, організовувати належну експлуатацію та зберігання матеріально-технічних засобів відділення комунікацій;

організовувати дотримання у відділенні комунікацій принципів соціальної справедливості та гендерної рівності;

здійснювати інші повноваження відповідно до вимог чинного законодавства України.

Він має право:

давати підпорядкованому особовому складу обов`язкові до виконання доручення з питань виконання завдань, що належать до компетенції відділення комунікацій;

вносити у встановленому порядку подання про заохочення військовослужбовців відділення комунікацій;

накладати дисциплінарні стягнення в межах визначених повноважень;

у встановленому порядку надавати пропозиції щодо призначення на посади та звільнення з посад військовослужбовців відділення комунікацій;

ініціювати та організовувати розробку публікацій з питань, що належать до компетенції відділення комунікацій; […].

Відповідно до п.2.2. функціональні обов`язки старшого офіцера відділення комунікацій НОМЕР_6 окремої аеромобільної бригади. Старший офіцер відділення комунікацій призначається з числа військовослужбовців, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому законодавством порядку. Старший офіцер відділення комунікацій безпосередньо підпорядковується начальнику відділення комунікацій. У разі відсутності начальника відділення комунікацій, старший офіцер відділення виконує його обов`язки, або інша визначена посадова особа.

Він відповідає за: особисту бойову готовність і військову дисципліну, рівень своєї підготовки; аналіз узагальнення та підготовку донесень (звітів) 81 окремої аеромобільної бригади згідно напрямку своєї роботи; збереження і стан особистої зброї, засобів інформатизації та інших матеріальних засобів, які за ним закріплені.

Він зобов`язаний: знати і виконувати вимоги керівних документів з питань бойової готовності, організації роботи відділення комунікацій за напрямом діяльності, охорони державної таємниці та інформації з обмеженим доступом; особисто опрацювати у визначені терміни донесення (звітності) за напрямком інформаційних заходів за напрямком діяльності; адміністрування офіційних Інтернет-ресурсів бригади (web-сайт бригади та додатки до нього, офіційних сторінок у соціальних мережах Facebook, Telegram, Instagram тощо); взаємодіяти із медіа в інтересах об`єктивного висвітлення життя та діяльності бригади, підвищення престижу військової служби; дотримуватись вимог антикорупційного законодавства; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання завдань за призначенням; виконувати інші завдання за вказівками начальника відділення комунікацій.

Він має право: виносити на розгляд начальника відділення комунікацій проблемні питання відповідно до своїх обов`язків, та шляхи їх вирішення; подавати начальнику відділення комунікацій документи, підготовлені на його рішення; ознайомлюватися з документами, що визначають права та обов`язки за займаною посадою, критерії оцінки якості виконання посадових обов`язків; здійснювати підготовку текстових, фото та відео матеріалів з районів виконання бойових завдань бригадою для подальшого висвітлення на офіційних Інтернет-ресурсах бригади, цивільних та військових медіа; брати участь у заходах щодо уведення в оману (приховування) діяльності бригади; підвищувати свою професійну кваліфікацію; В ході роботи використовує відомості за окремими показниками в цілому щодо бригади про зміст документів з управління військами, систему бойової, мобілізаційної готовності, рівень готовності (здатності) військ до виконання завдань за призначенням, бойові комплекси, бойовий та чисельний склад військ відповідно до ст. 1.1.6 ЗВДТ зі ступенем секретності інформації Таємно.

Дані посадові інструкції підписані начальником штабу заступником командира НОМЕР_6 окремої аеромобільної Слобожанської бригади.

Щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді суворої догани, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).

Відповідно до ст.9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.12 Статуту, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до ст.16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 30 Статуту визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі статтями 35, 36 та 37 Статуту - накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно з ст.49 Статуту, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до функціональних обов`язків старшого офіцера відділу комунікацій посаду яку займала позивача станом на виникнення спірних правовідносин, вона відповідає за: особисту бойову готовність і військову дисципліну, рівень своєї підготовки; аналіз узагальнення та підготовку донесень (звітів) 81 окремої аеромобільної бригади згідно напрямку своєї роботи; збереження і стан особистої зброї, засобів інформатизації та інших матеріальних засобів, які за ним закріплені. Вона зобов`язана: знати і виконувати вимоги керівних документів з питань бойової готовності, організації роботи відділення комунікацій за напрямом діяльності, охорони державної таємниці та інформації з обмеженим доступом; особисто опрацювати у визначені терміни донесення (звітності) за напрямком інформаційних заходів за напрямком діяльності; адміністрування офіційних Інтернет-ресурсів бригади (web-сайт бригади та додатки до нього, офіційних сторінок у соціальних мережах Facebook, Telegram, Instagram тощо); взаємодіяти із медіа в інтересах об`єктивного висвітлення життя та діяльності бригади, підвищення престижу військової служби; дотримуватись вимог антикорупційного законодавства; знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці та навколишнього середовища, дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання завдань за призначенням; виконувати інші завдання за вказівками начальника відділення комунікацій.

Суд зауважує, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з ст.1 розділу І Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (абз.2, 3 ст.3 розділу І Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.4 розділу І Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною 3 статті 5 розділу І Дисциплінарного статуту (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Згідно з ч.4 ст.5 розділу І Дисциплінарного статуту, діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту (ст.7 розділу І Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.1 ст.45 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Статтями 83 - 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст.86 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин) (абз.2 п.2 розділу І Порядку №608).

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно до правових висновків зазначених у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 року №420/9472/23: - «50. Отже, проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця навіть до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.».

Приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку проведення службового розслідування є правом відповідача, а не обов`язком та відповідно не може бути віднесено до порушень процедури накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.91 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Статтею 48 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

Слід зазначити, що згідно з ст.106 розділу IV Дисциплінарного статуту, усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі «Стягнення» робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу «Стягнення» робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

З наданої відповідачем в якості доказів копії службової картки заведеної по позивачу, судом встановлено, що капітану ОСОБА_1 : 06.06.2022 року оголошено подяку за сумлінне виконання службових обов`язків; 17.08.2022 року за виконання бойових завдань нагороджена відзнакою Головнокомандувача ЗСУ почесним нагрудним знаком «Сталевий хрест» та станом на 29.12.2022 року стягнень вона не мала; 03.01.2023 року оголошена подяка за мужність та героїзм; 29.01.2023 року за зразкове виконання службового обов`язку нагороджена нагрудним знаком «За зразкову службу»; станом на 28.12.2023 року стягнень вона також не мала; 10.02.2024 року за бездоганну військову службу нагороджена відзнакою командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » «Знак доблесті»; 11.10.2024 за невиконання усного розпорядження позивачу накладено стягнення у виді оголошення суворої догани в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу) зазначено 21.10.2024 року №3694; 11.11.2024 за недостовірне викладення інформації накладено стягнення у виді оголошення суворої догани в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу)» зазначено 17.11.2024 року №3939 (є спірним в даній справі); 11.11.2024 за неприбуття до визначеного місця накладено стягнення у виді оголошення суворої догани в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу)» зазначено 17.11.2024 року №3939 (є спірним в даній справі) та 15.11.2024 за нездійснення доповіді накладено стягнення у виді оголошення догани в графі «коли накладено стягнення (дата і номер наказу)» зазначено 20.11.2024 року №3962 (даний наказ не є спірним по справі).

Щодо накладення дисциплінарного стягнення зазначеного у п.1 Наказу №3939 від 17.11.2024 року, судом встановлено, що відповідач зазначив: - «Керуючись Дисциплінарним статутом Збройних Сил України» на підставі рапорту тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 за вх.№51573 від 12.11.2024 року» (зокрема, мова йде про рапорт позивача) «за порушення обов`язків військової служби , а саме пункту 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, абзацу 4 пункту 1.4., пункту 2.7.17. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України від 31.01.2024 № 40 у частині персональної відповідальності особи, яка відпрацьовує документ, за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні, вимоги щодо об`єктивності викладення інформації в тексті документа, а саме за викладену недостовірну (необ`єктивну) інформацію щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я в тексті рапорту від 11.11.2024 вх. № 51378, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану.».

З цього приводу позивач зазначила у своїй позовній заяві: - «Відповідно до п.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «40. Військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: …відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування. …». Згідно п. 8.11., розділу VIII, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, «Про вибуття військовослужбовців у відпустку, відкликання із щорічних основних відпусток у випадках, визначених пунктами 192-1, оголошується в наказі командира військової частини по стройовій частині.». Тобто відсутня така вимога, повернення з відпустки. Згідно змісту наказу № 3939 від 17.11.2024, ОСОБА_1 11.11.2024 не прибула до визначеного місця дислокації особового складу відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 , але 11.11.2024 року ОСОБА_1 не могла прибути до місця дислокації відділення комунікацій, так як 11.11.2024 року санітарним автомобілем військової частини НОМЕР_1 , була доставлена до КМЛ № 3 м. Краматорська, з діагнозом хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з больовим, м`язово- тонічним, синдромами, загострення. Кіста Тарлова сакрального каналу 82 хребця, та була госпіталізована на стаціонарне лікування до КМЛ № 3 м. Краматорська, про що командуванню військової частини НОМЕР_1 , достовірно було відомо. В зв`язку з чим, в діях військової частини вбачається упереджене ставлення до військовослужбовця ОСОБА_1 , та безпідставне притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності.».

Відповідач з цього приводу у своєму відзиві на позовну заяву зазначив наступне: - «…представник позивача наголошує на тому, що згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) військовослужбовець повинен усно відрекомендуватись своєму безпосередньому начальник після прибуття з відпустки та відсутня вимога подання військовослужбовцем рапорту про повернення з відпустки. Командування військової частини НОМЕР_1 звертає увагу вельми шановного суду, що командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 3939 від 17.11.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у пункті 1 зазначено: «вимоги щодо об`єктивності викладення інформації в тексті документа, а саме за викладену недостовірну (необ`єктивну) інформацію щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я ...», тобто командування військової частини наголошує, що позивачем подано рапорт із зазначенням недостовірної (необ`єктивної) інформації про прибуття з відпустки та подано командиру військової частини НОМЕР_1 на розгляд, при цьому, остання у порушення вимог п. 40 Статуту не відрекомендувалась безпосередньому начальникові, оскільки фізично була відсутня за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . […]. Командування військової частини НОМЕР_1 з цього приводу може зробити лише припущення, а саме позивач хотіла навмисно ввести командування військової частини НОМЕР_1 в оману, оскільки фізично не прибувала до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 та мабуть думала, що її доводи викладені в рапорті не будуть перевірені. По-четверте, щодо не можливості фізично прибути до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я командування військової частини НОМЕР_1 повідомляє наступне. Командиром військової частини НОМЕР_1 визначено тимчасове місце розташування відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 та надано усний наказ про розміщення особового складу відділення. Так командування військової частини НОМЕР_1 зазначає, що навіть у разі дійсної неможливості виконати наказ (вказівку, розпорядження) військовослужбовець зобов`язаний негайно доповісти відповідно до статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України «Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно». Разом з тим, командування військової частини НОМЕР_1 звертає увагу поважного суду, що відповідно до вимог ст. 12. Статуту «Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)».

Суд зауважує, що ухвалою суду у відповідача було витребувано, зокрема - докази щодо підстав винесення оскаржуваного наказу, при чому матеріали справи таких доказів не містять, як і не містять обґрунтування в чому саме полягає «викладена недостовірна (необ`єктивна) інформація щодо прибуття 11.11.2024 до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я в тексті рапорту від 11.11.2024 вх. № 51378».

Слід зазначити, що відповідач оголошуючи позивачу сувору догану зазначає про порушення обов`язків військової служби, які передбачені:

- п.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який передбачає, що Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно;

- абз.4 п.1.4 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, якою передбачено, що за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини (установи) відповідають їх командири (керівники);

- п.2.717 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, якою передбачено, що текст документа містить інформацію, для фіксування якої його було створено. Інформація в тексті документа викладається стисло, грамотно, зрозуміло та об`єктивно. Документ не повинен містити повторів, а також слів і зворотів, які не несуть змістового навантаження. Під час складання документів вживається діловий стиль, для якого характерний нейтральний тон викладення, позбавлений образності, емоційності та індивідуальних авторських рис. Текст документа повинен стосуватися того питання, яке сформульоване в заголовку до тексту. Текст документа оформляється у вигляді суцільного зв`язного тексту або анкети чи таблиці, або шляхом поєднання цих форм. Суцільний зв`язний текст документа містить граматично і логічно узгоджену інформацію про управлінські дії. Така форма викладення тексту документа використовується під час складання положень, порядків, правил, розпорядчих документів і листів. Текст, як правило, складається з двох частин. У першій (вступній) частині зазначається підстава, обґрунтування або мета складення документа, у другій (заключній) частині висновки, пропозиції, рішення, прохання. В окремих випадках документ може містити після вступної частини мотивувальну частину, в якій обґрунтовується позиція структурного підрозділу. У тексті документа, підготовленого відповідно до документів інших військових частин (установ), розпорядчих документів органів військового управління або раніше виданих документів, зазначаються їх реквізити у такій послідовності: назва виду документа, найменування установи автора документа, дата, реєстраційний номер, заголовок до тексту. Тексти складних і великих за обсягом документів (положення, правила, інструкції, огляди, звіти тощо) можуть містити такі структурні одиниці: розділ з наскрізною порядковою нумерацією, яка позначається арабськими цифрами з крапкою, наприклад: 1.,2.,3 тощо; пункт з наскрізною порядковою нумерацією в межах розділу і складається з номера розділу й порядкового номера пункту, відокремлених крапкою, наприклад: 1.1., 1.2; підпункт з наскрізною нумерацією, яка позначається арабськими цифрами через крапку і складається з номера розділу, порядкового номера пункту й порядкового номера підпункту, наприклад: 1.1.1., 1.1.2 тощо. В окремих випадках великі тексти можуть поділятися на глави і нумеруватися римськими цифрами. Форма анкети використовується у разі викладення в цифровому або словесному вигляді інформації про один об`єкт за певним обсягом ознак. Постійною інформацією в анкеті є узагальнені найменування ознак, за якими проводиться опис об`єкта, а змінною конкретні характеристики. Таблична форма документа використовується у разі викладення в цифровому або словесному вигляді інформації про кілька об`єктів за рядом ознак. Заголовки граф таблиці пишуться з великої літери, підзаголовки з малої літери, якщо вони становлять одне ціле із заголовком, і з великої якщо підзаголовок має самостійне значення. Крапки в кінці заголовків і підзаголовків граф не ставляться. Заголовки і підзаголовки граф та рядків таблиці повинні бути викладені іменником у називному відмінку однини. У заголовках і підзаголовках рядків і граф таблиці вживаються лише загальноприйняті умовні позначення і скорочення. Графи таблиці, які розміщуються на кількох сторінках, нумеруються. На другій та наступних сторінках таблиці зазначаються номери граф, а також у верхньому правому куті слова Продовження таблиці.

Щодо накладення дисциплінарного стягнення зазначеного у п.3 Наказу №3939 від 17.11.2024 року, судом встановлено, що відповідач зазначив: - «За порушення обов`язків військової служби, а саме пунктів 11-12, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині обов`язку кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, знати та сумлінно виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, доповідати про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін, зобов`язання доповісти про виконання або невиконання наказу командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання, що виявилось 11.11.2024 у не прибутті до визначеного місця дислокації особового складу відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 , яке визначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2024 № 3630, притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення - оголосити сувору догану.».

Слід зазначити, що відповідач оголошуючи позивачу сувору догану зазначає про порушення обов`язків військової служби, які передбачені:

- п.11Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, суд вже зазначав вище положення даного пункту тому вважає за необхідним не дублювати;

- п.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яким передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо);

- п.30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою;

- п.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

В даному випадку, відповідач оголошуючи сувору догану позивачу внаслідок невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання, що виявилось 11.11.2024 року у не прибутті до визначеного місця дислокації особового складу відділення комунікацій військової частини НОМЕР_1 , яке визначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2024 року №3630, до суду не надав взагалі доказів щодо наявності наказу №3630 від 16.10.2024 року та доказів його доведення до позивача.

В свою чергу, матеріали справи містять безпосередні та фактичні докази надані позивачем по справі, з приводу того, що вона з 11.11.2024 по 15.11.2024 року була госпіталізована до госпітального відділення медичної роти для подальшого обстеження та лікування на базі КМЛ №3, що підтверджується відповідною копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6921 від 15.11.2024 року, тим самим підтверджується насамперед те, що позивач у період 11.11.2024 року не могла бути фактично (фізично) присутньою на місці дислокації, яке було визначене відповідно до наказу №3630 від 16.10.2024 року.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зауважує відповідача, що будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують недотримання позивачем службової дисципліни, що призвели до застосування до неї дисциплінарних стягнень у вигляді «сувора догана», які зазначені у пунктах 1 та 3 Наказу №3939 від 17.11.2024 року відповідно, відповідачем до суду також надано не було.

Отже, оголошення дисциплінарних стягнень "сувора догана" ОСОБА_1 - 17.11.2024 року та зазначених у Наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3939 у пунктах 1 та 3 є протиправними та підлягають скасуванню.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні відносини, визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани, так само, слід визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року позивача було звільнено від сплати судового збору.

З урахуванням вищенаведеного судовий збір по цій справі розподілу не підлягає.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», та визнання протиправним та скасування п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани.

Визнати протиправним та скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) від 17.11.2024 року №3939 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на капітана ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) накладено дисциплінарне стягнення у виді оголошеної суворої догани.

Повний текст рішення складено та підписано 28 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець