Справа № 380/21979/24
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 рокусправа № 380/21979/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (08500, вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 вул.Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області (далі відповідач-2) із вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.08.2024 №59 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи по Списку №2 з 28.11.1989 по 04.12.1996; з 17.02.1998 по 31.12.2003 та з 28.04.2018 по 20.01.2021, починаючи з 25.07.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи по Списку №2 з 28.11.1989 по 04.12.1996; з 17.02.1998 по 31.12.2003 та з 28.04.2018 по 20.01.2021 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 25.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем 2 безпідставно відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі записів у трудовій книжці періодів роботи електрозварником та електрогазозварником, та як наслідок відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 30.10.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області викладена у відзиві на позовну заяву, у якому представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 12.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).

Вік позивача 55 років.

Страховий стаж становить 36 років 05 місяців 04 дні.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно принципу екстериторіальності заява була розглянута 20.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, було прийнято рішення №59 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не вчиняло жодних дій чи бездіяльності, наслідками яких є рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, оскільки не розглядало і не мало розглядати подані позивачем документи.

Що стосується вимоги про призначення судом позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, то ці повноваження належать до виключної компетенції територіальних органів Пенсійного фонду та перебирання цих повноважень судом є формою втручання в дискреційні повноваження управління та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладена у відзиві на позовну заяву, у якому представник щодо задоволення позову заперечила та вказала, що на день звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось - 55 років 18 днів.

Страховий стаж становить 36 років 05 місяців 04 дні.

Пільговий стаж за списком № 2 не підтверджено.

За доданими документами по пільгового стажу не зараховано період роботи з 28.04.2018 по 20.01.2021, згідно довідки № 03-375 від 12.06.2024, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Оскільки, станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах позивачу не зараховано пільговий стаж, на таке право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач немає, про що видане відповідне рішення № 59 від 20.08.2024.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії діяло в межах своїх повноважень та на підставі чинних нормативно-правових актів України.

Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 29.07.1987 ОСОБА_1 працював серед іншого:

з 29.07.1987 по 23.11.1987 року - робота електрозварником третього розряду на Київському виробничому об`єднанні «Хімволокно» ;

з 30.11.1987 по 12.10.1989 - служба в радянській армії;

з 28.11.1989 по 04.12.1996 року - робота електрозварником третього розряду в Радгоспі «Кіровський»;

з 17.02.1998 року по 27.04.2018 року - робота електрогазозварником четвертого, а в подальшому п`ятого розряду на підприємстві «Київські теплові мережі»;

з 28.04.2018 - 20.01.2021 - робота електрогазозварником п`ятого розряду на підприємстві «Київській теплові мережі» комунального підприємства «Київтеплоенерго»;

з 21.01.2021 - робота слюсарем на підприємстві «Київській теплові мережі» комунального підприємства «Київтеплоенерго»;

З метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, ОСОБА_1 , 12.08.2024 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В результаті розгляду поданої позивачем заяви, ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення № 59 від 20.08.2024 про відмову в призначенні пенсії, оскільки пільговий стаж позивача за Списком № 2 не підтверджено, до пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 28.04.2018 по 20.01.2021 згідно довідки № 03-375 від 12.06.2024, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

У відповіді на адвокатський запит представника позивача від 06.09.2024 року відповідачем-2 вказано, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996, з 17.02.1998 по 31.12.2003, оскільки не представлено уточнюючих довідок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 920.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову в призначенні пенсії, з метою захисту свого права позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон № 1058-IV).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до поданих документів, відповідачами визнається страховий стаж позивача 36 років 5 місяців 4 дні, пільговий стаж за Списком № 2 вважається не підтвердженим.

Так, з рішення про відмову в перерахунку пенсії № 59 від 20.08.2024 вбачається, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи з 28.04.2018 по 20.01.2021, згідно довідки № 03-375 від 12.06.2024, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Крім цього, з відповіді на адвокатський запит представника позивача від 06.09.2024 року вбачається що відповідачем-2 до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996, з 17.02.1998 по 31.12.2003, оскільки не представлено уточнюючих довідок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920.

Враховуючи зазначене, позивачу відмовлено в призначенні на пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі, також - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 (надалі, також - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (надалі, також - Інструкція № 58), встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи, посаду та накази, на підставі яких ОСОБА_1 був прийнятий на таку роботу.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд, також, зазначає, що затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення №10 від 26.01.1991 та затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, від 16.01.2003 №36 списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, посада зварювальник віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника (зварювальника), електрозварника та газоелектрозварника (електрозварювальника та газоелектрозварювальника) є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17 та поставі від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Таким чином, починаючи з дати набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" і до цього часу професія зварника передбачена Списками №2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

На підставі викладеного відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу позивача за Списком № 2 період роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996, з 17.02.1998 по 31.12.2003 на посаді електрозварника та електрогазозварника на пільгових умовах є протиправною.

Що стосується не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 28.04.2018 по 20.01.2021, згідно довідки № 03-375 від 12.06.2024 року, оскільки відсутні накази про результати атестації робочих місць за умовами праці суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 статті 153 Кодексу законів про працю України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020, в результаті розгляду справи № 520/15025/16-а дійшла висновку про те, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що атестація робочого місця є важливим елементом запобігання порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, зазначаючи, що пільгова пенсія призначається за результатами атестації робочих місць, держава не повинна покладати відповідальність за непроведення атестації, та, відповідно, надмірний тягар на пенсіонера.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача 2 з приводу відсутності підстав для зарахування періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю документів про результати атестації робочих місць.

Водночас, зважаючи на те, що основним документом для підтвердження стажу роботи при вирішенні питання про призначення пенсії є трудова книжка, яка містить записи про спірні періоди роботи, відсутність пільгової довідки та атестації робочого місця не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи.

Підсумовуючи наведене вище, на переконання суду, відсутні підстави для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996, з 17.02.1998 по 31.12.2003, з 28.04.2018 по 20.01.2021 на посаді електрозварника та електрогазозварника, таким чином, підлягає визнанню протиправним та скасуванню рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 59 від 20.08.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах з мотивів не підтвердження пільгового стажу.

Суд також наголошує, що усі спірні періоди роботи позивача відображені в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції № 58, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Водночас, відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірні періоди роботи позивача.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 25.07.2024, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 є громадянином України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого 18.11.1997 року, досягнув 55-ти річного віку 24.07.2024.

Щодо наявності необхідного страхового стажу позивача, то безспірним є 36 років 5 місяців 4 дні, пільговий стаж відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.08.2024 №59 не підтверджено.

Однак до пільгового стажу підлягають зарахуванню періоди: з 28.11.1989 по 04.12.1996 робота електрозварником третього розряду в Радгоспі «Кіровський», з 17.02.1998 по 31.12.2003 робота електрогазозварником четвертого, в подальшому п`ятого розряду на підприємстві «Київські теплові мережі», з 28.04.2018 по 20.01.2021 робота електрогазозварником п`ятого розряду на підприємстві «Київські теплові мережі» комунального підприємства «Київтеплоенерго», що загалом становить понад 13 років, які безпідставно не зараховані відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, наявний у позивача страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією.

Позивач у позовних вимогах просить призначити пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 починаючи з 25.07.2024, однак з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався за призначенням пенсії 12.08.2024.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 з 12.08.2024 року.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, тому суд вважає, що з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення, слід зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області:

1) зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, періоди його роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996; з 17.02.1998 по 31.12.2003 та з 28.04.2018 по 20.01.2021;

2) призначити позивачу з 12.08.2024 (дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Отже сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, бо саме рішення цього суб`єкта владних повноважень визнано судом протиправним.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.08.2024 №59 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи з 28.11.1989 по 04.12.1996; з 17.02.1998 по 31.12.2003 та з 28.04.2018 по 20.01.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 12.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович