Справа № 650/3838/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 650/3838/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.11.2024 у справі №650/3838/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

У С Т А Н О В И В:

09.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2715058 від 30.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП - закрити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що жодного доказу на підтвердження його вини немає. Як стверджує ОСОБА_1 , відсутність медичної аптечки, вогнегасника не є технічною несправністю транспортного засобу, а наявність другого працездатного вогнегасника для його легкового автомобіля не передбачена. У зв`язку з чим, протиправним є притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, що ОСОБА_1 здійснював нерегулярні пасажирські перевезення транспортним засобом марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , без другого вогнегасника, що є порушенням п.31.4.7 є) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.121 КУпАП.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.11.2024 у справі №650/3838/24 позов ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що водій транспортного засобу мав при собі вогнегасник та медичну аптечку. При цьому, необхідність наявності у водія другого працездатного вогнегасника Правилами дорожнього руху не передбачено.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням районного суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач стверджує, що в транспортному засобі позивача, який здійснював нерегулярні перевезення пасажирів, повинно бути два вогнегасники.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 30.07.2024 близько 12год 02хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який використовується в режимі нерегулярних пасажирських перевезень без другого працездатного вогнегасника.

У зв`язку з чим, за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, постановою від 30.07.2024 серія ЕНА №2715358 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680грн.

Не погодившись із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.07.2024 серія ЕНА №2715358 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно із підпунктом 31.4.7 пункту 31.4 яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам інших елементів конструкції, зокрема, у разі відсутності працездатного вогнегасника на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Відповідальність за порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами установлено статтею 121 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно із частиною 2 якої керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно фактичних обставин справи, ОСОБА_1 здійснював нерегулярні пасажирські перевезення без другого працездатного вогнегасника.

Таке порушення підтверджено наявним у матеріалах справи відеозаписом здійсненим інспектором патрульної поліції під час зупинки позивача та власне й не заперечується самим ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що належними доказами підтверджено наявність вказаних у оскаржуваній постанові обставин, а саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП, а тому колегія суддів уважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо безпідставності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції вказує про неправильність висновку районного суду, а також довід позивача про те, що Правилами дорожнього руху не передбачена необхідність у наявності саме двох вогнегасників, адже така необхідність передбачена п. 6.8.21 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Відповідно до п.6.8.21 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», в автобусі, тролейбусі і вантажному автомобілі, тимчасово пристосованому для перевезення пасажирів, один вогнегасник має бути в кабіні водія, а другий (або інші) - у пасажирському салоні (кузові).

Разом з тим, згідно фактичних обставин справи, транспортний засіб був обладнаний лише одним вогнегасником, що вказує на невідповідність такого транспортного засобу вимогам стандартів та кореспондується із положеннями ч.2 ст.121 КУпАП.

Є безпідставним також довід позивача про те, що він керував легковим автомобілем, який не використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, адже із наданого до матеріалів справи відео чітко вбачається перевезення людей транспортним засобом марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки та викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що висновки міського суду не відповідають, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.11.2024 у справі №650/3838/24 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.11.2024 у справі №650/3838/24 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький