Справа № 280/11376/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 лютого 2025 року Справа № 280/11376/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої (в редакції уточненої позовної заяви) позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ( ), щодо обчислення позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки;

зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ( ), призначити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () здійснити перерахунок пенсії за віком Позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (Код ) виплатити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком, розраховану із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024 із урахуванням різниці, що вже була виплачена;

стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , солідарно, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (), витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 08.10.2015 позивачу призначена пенсія по інвалідності, але позивач продовжила працювати. В подальшому, позивач подала заяву про перерахунок пенсії з інвалідності, яка була перерахована відповідачем з 01.08.2022. У 2024 році позивач здійснила перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки 05.01.2024 досягла 60 річного віку. Оскільки з моменту перерахунку пенсії (який відбувся з 01.08.2022) пройшло менш як 24 місяці, пенсія позивачу була нарахована на підставі середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014- 2016 роки у розмірі 7994,47 грн. Позивач вважає, що якби працівники відповідача своєчасно поінформували її про необхідність звернутися до Пенсійного фонду з заявою про перехід з пенсії за інвалідністю 3 гр. на пенсію за віком через 24 місяці після проведення останнього перерахунку пенсії, (тобто при зверненні з цією заявою з 01.08.2024), то розрахунок пенсії за віком був би проведений за 2021, 2022 та 2023 роки із середнім показником заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 13559,41 грн. В цьому разі пенсія за віком мала бути призначеною позивачу у більшому розмірі, ніж отримує зараз. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки остання звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

27 грудня 2024 року на адресу Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відповідач 1 не згоден з позовними вимогами в повному обсязі. За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.10.2015 була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 1058. Страховий стаж та заробітну плату враховано по 30.09.2015, індивідуальний коефіцієнт для обчислення середньомісячного заробітку складає1.49832.Відповідно до розділу XV пункту 4-3 Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Тобто, при розрахунку середньої заробітної плати для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата по Україні за попередні три роки - 3764,40 грн. На виконання постанов Кабінету Міністрів України з 01.03.2019 з 01.05.2020, з 01.03.2021, з 01.03.2022, 01.03.2023 показник середньої заробітної плати (дохід), який ураховувався під час проведення перерахунку пенсій, збільшувався. З 01.08.2022 позивачу здійснено перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону № 1058 згідно заяви від 09.08.2022. Страховий стаж враховано по 31.07.2022. Позивач 15.01.2024 звернулася з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно Закону № 1058. Розмір пенсії розраховано з урахуванням страхового стажу 42 роки 01 місяць 05 днів та заробітної плати, визначеної за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2015 (яка була врахована в пенсійній справі). Оскільки після попереднього перерахунку позивач набула менш як 24 місяці страхового стажу, при переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком при обчисленні розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки - 7994.47 (3764.40 грн.*1.17*1.11*1.11*1.14*1.197*1.0796). Підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки при переведені на інший вид пенсії відсутні. Відповідач 1 просить відмовити задоволення позовних вимог.

Разом із відзивом відповідачем 1 надано копії пенсійної справи позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.01.2025 задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про залучення відповідача у справі, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач 2), як співвідповідача у адміністративній справі № 280/11376/24.

Представником позивача 08.01.2025 подано уточнену позовну заяву з урахуванням залученого співвідповідача у справі.

10 січня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача наголошує на тому, що у відповіді відповідача 1 від 18.10.2024 № 18251-17829/4-02/8-0800/24 не повідомлялося про те, що Рішення про оскаржуваний розрахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 під час переведення на пенсію за віком з урахуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки Україні за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 7994,47 грн. було прийняте саме ГУ ПФУ в Закарпатській області. А, оскільки відмову позивачу про застосування показників середньої заробітної плати за 2021, 2022 та 2023 роки при переведенні позивача на інший вид пенсії було надано саме ГУ ПФУ в Запорізькій області, згідно вказаної відповіді від 18.10.2024 № 18251-17829/4-02/8- 0800/24, саме ГУ ПФУ в Запорізькій області порушило права позивача, відмовивши ОСОБА_1 перерахувати пенсію із застосуванням показників середньої заробітної плати за 2021, 2022 та 2023 роки при переведенні позивача на інший вид пенсії, про що було надано письмову відповідь. При зверненні до органів ПФУ у Запорізькій області працівники ПФУ не надали позивачу необхідних роз`яснень як наслідок пенсія позивачу була нарахована в меншому розмірі. Відповідачем 1 при перерахунку пенсії проведеному 01.08.2022 протиправно та протизаконно не врахована заробітна плата позивача за 24 місяців страхового стажу під час роботи на АТ "Мотор Січ" (за 2021 та 2022 роки). В подальшому, відповідачем протиправно проведено обчислення пенсії за віком позивача без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки. Представник позивача наполягає на задоволенні позову.

27 січня 2025 року на адресу суду надійшли відзиви Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на позовну заяву. Згідно матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 був проведений перерахунок пенсії стаж враховано по 31.07.2022 і після цього перерахунку позивачка набула менше як 24 місяці страхового стажу. Тобто, в даному випадку слід врахувати, що чинним законодавством унормовано умови та порядок проведення перерахунку пенсій, а саме п. 4 ст. 42 Закону № 1058-ІУ. Питання про перерахунок пенсії можна ставити у разі, якщо позивач набуде не менш як 24 місяці страхового стажу. Тобто, позивач реалізував своє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону і здійснити перерахунок є протиправним та суперечливим з огляду на практику застосування пенсійного законодавства де не існує поняття перерахунку, повторного перерахунку або будь-якого іншого перерахунку пенсії, окрім поняття "перерахунку пенсії". Відносно позовних вимог зобов`язального характеру, то Головне управління заперечує та зазначає, що позивач фактично спонукає суд перебрати на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонд. Відповідач 2 просить відмовити задоволення позовних вимог.

Представник позивача 05.02.2025 скористався своїм правом та надав до суду відповідь на відзив ГУ ПФУ в Закарпатській області. Ознайомившись з вказаним відзивом позивач вважає що Відповідач 2 перетворює фактичні обставини справи, відзив містить не достовірну інформацію. Позивач 15.01.2024 звернулася з питання призначення пенсії за віком вперше. Позивач вважала, що 09.08.2022 підписує заяву про поновлення виплат пенсії та нарахуванням компенсації втрати частини доходів (як це передбачено згідно ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Як з`ясувалося згодом, це була заява про проведення перерахунку пенсії від 09.08.2022 відповідно до ст. 42 Закону 1058 (на яку посилається відповідач). Однак позивачка зверталася до співробітників ПФУ в Запорізькій області у серпні 2022 року саме для поновлення виплати пенсії з інвалідності (яка не виплачувалась майже протягом 14 місяців з липня 2021 року по серпень 2022 року), а не для проведення окремого перерахунку пенсії. Після звернення позивача за поновленням виплати пенсії у вересні 2022 року позивачці була виплачена заборгованість з пенсії за 14 місяців одним платежем у сумі 31 400 грн. Вказане підтверджує Довідка АТ «ПриватБанк» від 30.01.2025. Тому, до правової оцінки вказаної заяви позивача від 09.08.2022 не можна застосовувати норми ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Представник позивача наполягає на задоволенні позову.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву у справі.

Ухвалою суду від 07.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у справі.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 24.10.1998.

З 08.10.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності (ІІІ група інвалідності).

Згідно рішення від 18.08.2022 № 64 перераховано пенсію ОСОБА_1 з 09.08.2022. Вид перерахунку - зміна стажу (абз. 1 ч. 2 ст. 42 ЗУ № 1058).

15 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перехід на пенсію за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області № 64 про перерахунок пенсії позивача переведено на пенсію за віком. При обчисленні розміру пенсії застосовано середній заробіток за 2014-2016 роки.

На звернення позивача листом від 18.10.2024 № 18251-17829/Ч-02/8-0800/24 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено позивачці про те, що оскільки після попереднього перерахунку позивач набула менш як 24 місяці страхового стажу, при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком при обчисленні розміру пенсії застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014. 2015 та 2016 роки - 3 764,40 грн.*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796). Підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2021, 2022, 2023 роки при переведенні на інший вид пенсії відсутні.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.

З 01.01.1992 постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-XII введено в дію Закон України №1788-XII в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01.04.1992 - в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 10 Закону № 1058-ІV визначає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Відповідно до частин 1-2 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня, без додаткового звернення особи, проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах.

Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно пункту 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV , затвердженого постановою правління ПФУ від 18.05.2018 №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу.

Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

До того ж, Законом № 1058 пенсіонерам з метою збільшення розміру пенсій передбачено проведення індексації. Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

З огляду на наведене, показник середньої заробітної плати в Україні, для обчислення пенсії, визначається на день її призначення пенсії, а не при її перерахунку.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18.11.2020 у справі № 522/1916/17, від 21.10.2021 у справі № 2-а-2430/11, від 29.11.2022 у справі № 560/4589/21, від 18.05.2022 у справі №560/19830/21, які відповідно до частини 5 статті 242 КАС України мають бути враховані судами.

У вказаних постановах Верховний Суд, аналізуючи вищевказані правові норми, виснував таке:

За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск: К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення.

Тому, під час здійснення такого перерахунку, у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К).

Отже, перерахунок пенсії на підставі частини 4 статті 42 Закону № 1058-IV здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині 2 статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Частина 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачає, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.

Таким чином, показник середньої заробітної плати для обчислення пенсії підлягає обрахунку при призначенні пенсії, або ж при переведенні особи на інший вид пенсії за нормами іншого Закону, та при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою територіального органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, яка була обґрунтована тим, що з дати попереднього перерахунку пенсії минуло не менш як 24 місяці.

Водночас, в даному випадку має місце саме переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Судом взято до уваги, що позивачка зверталася 09.08.2022 до органів Пенсійного Фонду України саме із заявою про поновлення виплати їй пенсії про, що свідчить заява від 09.08.2022 та розписка-повідомлення з переліком поданих документів. Отже, у відповідача були відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача в серпні 2022 року, який в подальшому призвів до погіршення становища позивача при переведенні на пенсію за віком.

Відтак, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для відмови у застосуванні, під час перерахунку пенсії позивачки, показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2018 від 11.10.2018 вказував, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 08.06.2016 № 3-рп/2016).

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev) (далі - Доповідь), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи.

Дискреція (адміністративний розсуд), будучи видом повноваження адміністративного органу, надає останньому певний простір, оскільки він може здійснювати вибір між декількома допустимими під кутом зору закону (права) рішеннями. Він може діяти або не діяти, а коли він діє, то обирає один або декілька з можливих варіантів дій.

Дискреція (адміністративний розсуд) є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

Адміністративні суди можуть контролювати як відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і узгодженість рішень (дій), прийнятих на підставі дискреції, з правами людини і громадянина, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи, наявними ресурсами тощо.

Незаконна реалізація дискреції може знаходити прояв у різних формах: а) перевищення повноваження на застосування дискреції; б) незастосування/недостатнє застосування дискреції; в) зловживання дискрецією.

Практика Верховного Суду (Великої Палати) дає змогу зробити висновки, що для перевірки, чи діяв орган на підставі та в межах своїх повноважень, доцільно з`ясувати, зокрема: чи є ці повноваження дискреційними; якщо так, то чи їхня реалізація (нереалізація) може бути об`єктом судового контролю, чи ж дискреція адміністративного органу має виключний характер; якщо ж реалізація дискреційних повноважень може зазнати судового втручання для захисту порушених прав особи, то чи переслідував орган легітимну мету, чи діяв прозоро і в якомога послідовніший спосіб; чи дотримав процедурні гарантії; чи належно вмотивував рішення; чи не є воно свавільним (довільним), нераціональним, не підтвердженим доказами або ж помилковим щодо юридичних фактів; необ`єктивним або явно несправедливим.

Здійснюючи дискреційні повноваження, адміністративний орган: переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи.

Усі ці принципи - дотримання мети повноваження, безсторонності, рівності та недискримінації, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості - втілені в частині другій статті 2 КАС України як критерії для перевірки оскаржених рішень, дій чи бездіяльності адміністративного органу.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

При цьому вжите законодавцем словосполучення «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

«Прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

«Прийняття рішення, вчинення дії безсторонньо (неупереджено)» - цей критерій-принцип зобов`язує суб`єкта владних повноважень не мати упередженого ставлення до особи у своїх рішеннях та діях. Упереджено ставитися означає бути прихильним до особи чи навпаки поводитися з нею дискримінаційно через особисту симпатію чи антипатію або через власний інтерес у справі (фінансовий, родинний тощо), соціальний (корпоративний) інтерес, пов`язаний із належністю до певної спільноти, професії тощо. Приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

«Прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії добросовісно» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії. Добросовісне прийняття рішень, вчинення дій чи допущення бездіяльності не заперечує можливості відхилення при цьому від закону, однак виключає умисел на таке порушення.

«Прийняття рішення, вчинення (невчинення) дій розумно (розсудливо)». Під нерозсудливими (інакше - безглуздими, ірраціональними) рішеннями, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень можна розуміти такі, яких жоден суб`єкт владних повноважень не міг би допустити, діючи відповідно до здорового глузду та обов`язків, покладених на нього законом. Нерозсудливими слід вважати також рішення, дії, бездіяльність, що є неприпустимими з погляду законів логіки та загальноприйнятих моральних стандартів.

«Прийняття рішень, вчинення дій пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дія)» - цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; 4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

«Прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення» - цей критерій випливає з принципу гласності прийняття рішень. Суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо. Ця вимога не є обов`язковою, якщо спілкування із суб`єктом владних повноважень відбувається письмово і повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційним.

Принцип гласності також вимагає від суб`єкта владних повноважень забезпечити особі доступ до інформації про обставини, які можуть бути покладені в основу рішення. Принцип гласності включає право особи на допомогу з боку суб`єкта владних повноважень у вигляді роз`яснення її прав, процедур тощо, а також право на захист, право мати представника, право знати про рішення, прийняте суб`єктом владних повноважень.

«Прийняття рішення, вчинення дії своєчасно, тобто протягом розумного строку» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний не лише дотримуватись часових рамок, що визначені у нормативно-правових актах, а й ухвалювати рішення або вчиняти дії протягом розумного строку, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (пункти 70-71) зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, пункт 120; «Онер`їлдіз проти Туреччини», заява № 48939/99, пункт 128; «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», заява № 21151/04, пункт 72; «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, пункт 51). У цій же справі також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування". ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74)

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, пункт 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява № 35298/04, пункт 67, від 11.06.2009).

Враховуючи вищевикладене, позивач мала повне право розраховувати під час переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на перерахунок розміру її пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як суб`єкта владних повноважень, яким порушено права позивачки, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () щодо призначення позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (), призначити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (Код ) здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме як середній показник за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (Код ) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком, розраховану із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2021, 2022, 2023 роки, починаючи з 15.01.2024 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (), витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 лютого 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз