Справа № 601/3721/24
Суддя: Білосевич Г. С.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/3721/24
Провадження № 2-а/601/8/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець адміністративну справу № 601/3721/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

за участю представника позивача адвоката Дяченко М.І.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дяченко М.І., звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 15.11.2024, складену відносно ОСОБА_1 і закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач посилається на те, що з 29.04.2022 року він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 12.11.2024, після приїзду позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 , йому було виписано направлення № 3589 від 12.11.2024 для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності на особливий період. ОСОБА_1 від отримання направлення відмовився, пояснивши що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється священнослужителем (пресвітером) Українського Центру Об`єднаної Церкви ОСОБА_2 та не відмовляється пройти ВЛК за місцем проживання, добровільно. ОСОБА_1 , працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 було виписано повістку до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15.11.2024. Вказаного числа ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем свого перебування, отримав направлення на ВЛК, пройшов ВЛК та отримав довідку про проходження ВЛК № 235/2384 від 21.11.2024 відповідно до якої після надання всіх своїх документів та довідок про хвороби, визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах. В оскаржуваній постанові не відображено об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП. не вказано, які саме правила щодо військового обліку начебто порушено. Позивач вказує, що не ухилявся від виконання правил обліку, добровільно пройшов ВЛК за місцем свого перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем за відсутністю належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відповідачем виконані вимоги ст.ст. 254-256, 268, 277,277-2, 280 КУпАП. Тому, позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 15.11.2024, яка прийнята ІНФОРМАЦІЯ_7 , складену відносно нього та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дяченко М.І. підтримала поданий позов та просить його задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

02 січня 2025 року на адресу Кременецького районного суду Тернопільської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує на те, що 12 листопада 2024 року позивач близько 16:00 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з приводу проходження військово-лікарської комісії та уточнення військово-облікових даних. Під час звіряння військово-облікових даних ОСОБА_1 встановлено, що 12.11.2024 року відповідно до Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», згідно ч. 7, ч. 10 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та п.79 «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 виписано направлення № 3589 від 12.11.2024 року, для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності на особливий період, однак громадянин від отримання направлення відмовився, в зв`язку з чим був складений акт відмови від проходження ВЛК за підписами свідків. Враховуючи вищенаведене позивач своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пункт 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а саме відмовився від проходження військо-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_8 , аргументуючи тим, що готовий проходити ВЛК лише за місцем реєстрації. Таким чином, позивач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. На розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не з`явився, про причини неявки ІНФОРМАЦІЯ_7 не повідомив. З підстав вищевикладеного представник відповідача наголошує, що ІНФОРМАЦІЯ_9 діяв в межах наданих повноважень, не порушуючи права та законні інтереси позивача та у спосіб визначений законодавством. Відтак заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_2 вважають безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача просить справу слухати у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 500 грн. У даній постанові вказано, що 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 близько 16:00 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час звіряння військово-облікових даних на ОСОБА_1 встановлено, що 12.11.2024 року відповідно до Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», згідно ч. 7, ч. 10 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та п. 79 «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 було виписано направлення № 3589 від 12.11.2024 року, для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності на особливий період, однак громадянин ОСОБА_1 від отримання направлення відмовився, в зв`язку з чим був складений акт відмови від проходження ВЛК за підписами свідків. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно довідки № 5614- від 11.04.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Із посвідчення священнослужителя слідує, що ОСОБА_1 являється пресвітером Українського Центру Об`єднаної Церкви ОСОБА_2 .

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 ; картки обмеження та медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби від 21.11.2024; довідки № 235/2384 від 21.11.2024 та військово-облікового документу сформованого через систему Резерв плюс, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 21.11.2024 прийшов ВЛК - придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. 04.12.2024 уточнив свої дані.

Із направлення за вихідним номером 3589 від 12.11.2024 слідує, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 виписано направлення ОСОБА_1 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в сухопутні війська у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

12.11.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено акт про відмову ОСОБА_1 від проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_11 з терміном проходження до 22:00 від 12.11.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Згідно з п. 74 порядку Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення) медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників на збірних пунктах районних (міських) або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК.

Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.

Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Відповідно до п. 3.5 глави 3 розділу II Положення військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

Судом встановлено, що відповідачем не подано доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення.

Так, в оскаржуваній постанові від 15.11.2024 зазначено, що позивач відмовився від отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії.

Позивач в обґрунтування своєї відмови вказав на те, що існувала необхідність мати при собі медичну документацію та просив надати можливість пройти ВЛК за місцем реєстрації.

Як встановлено судом з 15.11.2024 по 21.11.2024 ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію за місцем реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 72, 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведеного суд вважає, що при винесенні вказаної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративні правопорушення, чи винна дана особа в їх вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Не надання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил військового обліку, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивачем сума судового збору сплачена в більшому розмірі ніж передбачено чинним законодавством, тому суд вважає, що позивачу слід повернути 605 грн. 60 коп. зайво сплаченого судового збору.

Позивач поніс витрати на сплату судового збору у сумі 605 грн. 60 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 7, 9, 210-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 500 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір по квитанції від 09.12.2024 в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесять) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесять) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий: Г. С. Білосевич