Справа № 420/37919/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/37919/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 11.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 про відмову у відкритті провадження у справі №420/37919/24

У С Т А Н О В И В:

06.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправним рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2013;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2013 по 26.05.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2013 по 26.05.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що він має право на отримання пенсії за період 01.01.2013 по 26.05.2018. Однак, орган Пенсійного фонду протиправно з з 01.01.2013 припинено виплату пенсії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі №420/37919/24.

Приймаючи вказане судове рішення окружний адміністративний суд вказав про наявність рішення суду у справі №420/6153/18, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись із вищеозначеним судовим рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на порушення окружним адміністративним судом норм процесуального права, викладено прохання скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2024, а справу направити до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що між сторонами немає рішення суду в частині позовних вимог за період з 01.08.2012 по 26.05.2018. У вказаній частині позовні вимоги залишено без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що у зв`язку з виїздом до Ізраїлю органом Пенсійного фонду йому припинено виплату пенсії за віком.

29.01.2024 ОСОБА_1 звернуся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати пенсії за період з 01.08.2012 по 26.05.2018.

За наслідком розгляду такого звернення ГУ ПФУ в Одеській області надано відповідь (лист від 12.02.2024 №4747-3005/А-02/8-1500/24), у якому зазначено про виплату ОСОБА_1 пенсії.

Уважаючи порушеним своє право на отримання пенсії за період з 01.08.2012 по 26.05.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд в апеляційному порядку процесуального питання щодо відмови у відкритті провадження у справі в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, законодавець установив правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.

Наведеними вище нормами установлено імперативний обов`язок суду відмовити у відкритті провадження у справі у випадку встановлення, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Умовами за наявності яких можливе застосування вищевказаної підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження у справі); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за відсутності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть повторно заявляти в суді аналогічні позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Відмова у відкритті провадження у справі у даному випадку можлива лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає ініціюванню заінтересованій особі у звертатися до суду з позовом за захистом прав свобод та охоронюваних законом інтересів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю ідентичні за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж самі позовні вимоги та з тих самих підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи;

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Надаючи оцінку тому, чи є тотожними вимоги заявлені у цій справі, до тих, що були розглянуті у справі № 420/6153/18, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У зв`язку з протиправним, на думку позивача, припиненням виплати пенсії за віком, останній звернувся до суду з позовом стосовно визнання протиправним рішення Суворовського ОУПФУ в м.Одесі №111 від 08.10.2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Суворовського ОУПФУ в м.Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення - 01.08.2012р., з врахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №420/6153/18 позовну заяву ОСОБА_1 в частині щодо зобов`язання Суворовського ОУПФУ в м.Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення - 01.08.2012 по 25.05.2018, з врахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України залишено без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі №420/6153/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 - без змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі №420/6153/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №111 від 08.10.2018 про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26.05.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У подальшому, уважаючи, що позивач має право на отримання пенсії з 01.08.2012 ОСОБА_2 повторно звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 у справі №420/6298/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2012 по 26.05.2018 та з 01.12.2019.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.12.2019.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо переведення виплати пенсії ОСОБА_1 на поштове відділення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим актом органом Пенсійного фонду оскарженого його в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 у справі №420/6298/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2012 по 26.05.2018 скасовано, а адміністративне провадження в цій частині закрито.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Закриваючи провадження у справі №420/6298/22 суд апеляційної інстанції вказав про наявність у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав судового рішення, що набрало законної сили.

З урахуванням наведеного, апеляційний адміністративний суд зазначає, що в спорі щодо виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.08.2012 по 26.05.2018 є судове рішення про закриття провадження у справі, яке набрало законної сили.

Колегія суддів вказує, що спірний у даній справі період з 01.01.2023 по 26.05.2018 охоплюється періодом стосовно якого є судове рішення про закриття провадження у справі, яке набрало законної сили.

Ініційований позивачем у даній справі спір є тотожним спору, який досліджувався в межах справи №420/6298/22.

В контексті надання оцінки спірному процесуальному питанню колегія суддів також відмічає, що Верховним Судом неодноразово викладались позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанови від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зазначила, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43).

У постанові від 11.04.2018 у справі №9901/433/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Отже, інший словесний виклад правових обґрунтувань позову та його вимог, не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому.

За наслідком співставлення учасників справ, предметів та підстав позовів, колегією суддів установлено, що повторно ініційований ОСОБА_1 у даній справі спір є тотожним спору стосовно якого наявне судове рішення у справі №420/6298/22, що набрало законної сили.

Апеляційний адміністративний суд вказує, що в даному випадку позивач фактично просить суд повторно переглянути питання щодо виплати йому пенсії, яку органом Пенсійного фонду припинено у зв`язку з виїздом останнього до Ізраїлю.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання позивача на залишення позову без розгляду в контексті можливого повторного звернення до суду з позовом, адже в досліджуваній ситуації є судове рішення, зокрема, про закриття провадження у справі, що набрало законної сили, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Інститут «закриття провадження у справі» не надає можливості повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Установлені в межах даного апеляційного розгляду фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відтак, беручи до уваги наведене суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду стосовно необхідності застосування у даному випадку наслідків, які регламентовано приписами п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення спірного питання.

Отже, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.170, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 про відмову у відкритті провадження у справі №420/37919/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький