Справа № 363/6093/24
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.02.25 363/6093/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

представника позивача - Кутергіної Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгород, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №900 від 27.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшов вказаний адміністративний позов, у якому позивач просить: поновити строк оскарження постанови від 27.09.2024 №900 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП; скасувати постанову №900 від 27.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, та закрити провадження у справі, а також заявлено клопотання про витребування у відповідача доказів.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.11.2024 у поштовій скриньці за своїм місцем проживання позивачем було виявлено лист ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого було вкладено постанову від 27.09.2024 №900 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, винесену стосовно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 . Згідно зі штемпелем на конверті листа, яким позивачу було відправлено оскаржувану постанову, лист був відправлений 14.10.2024, тобто через 17 календарних днів після винесення оскаржуваної постанови. Позивач також зауважив, що до моменту отримання ним вищезгаданого листа про існування оскаржуваної постанови йому не було відомо, так само, як і про розгляд ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідної справи про адміністративне правопорушення, оскільки ніяких сповіщень від відповідача щодо місця та часу розгляду цієї справи не отримував, так само, як і сповіщень від оператора поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») щодо надходження на його адресу будь-яких поштових відправлень від відповідача.

Позивач вважає, що відповідачем було порушено встановлену чинним законодавством процедуру розгляду справи про адміністративне справопорушення, оскільки, за умови дотримання відповідачем вимог статей 268 та 278 КУпАП, ще на стадії підготовки справи до розгляду він повинен був встановити факт несповіщення позивача про місце і час розгляду справи та не здійснювати її розгляду за його відсутності, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості скористатися правами, як згідно із статтею 268 КУпАП надаються особі, що притягується до адміністративної відповідальності, у тому числі правом на ознайомлення з матеріалами справи, правом на подання пояснень, подання доказів, заявлення клопотань, правом на юридичну допомогу адвоката.

Як зазначає позивач, відповідачем не було враховано приписи підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку, згідно якого, підставою для виникнення у призовників, військовозобов`язаних та резервістів обов`язку щодо прибуття за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є отримання ними відповідних документів (мобілізаційних розпоряджень, повісток, розпоряджень), а не направлення їм таких документів засобами поштового зв`язку, а в оскаржуваній постанові зроблено помилковий висновок про порушення позивачем вказаного підпункту Правил - неприбуття у строк, визначений у направленій йому засобами поштового зв`язку повістці від 15.08.2024 №184844. Факт порушення відповідачем встановленої чинним законодавством України процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а також не доведення під час розгляду справи його вини належними та допустимими доказами, свідчать про незаконність оскаржуваної постанови, що є безумовною підставою для її скасування та закриття провадження у справі.

Так, звертаючись до суду із адміністративним позовом, представником позивача також подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтуванні якої зазначив, що 07.11.2024 у поштовій скриньці за своїм місцем проживання ним було виявлено лист ІНФОРМАЦІЯ_5 , до якого було вкладено постанову від 27.09.2024 №900 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно зі штемпелем на конверті листа, яким позивачу було відправлено постанову, лист був відправлений 14.10.2024, тобто постанова була відправлена не через три, а через 17 днів після її винесення, або вже після спливу встановленого статтею 289 КУпАП десятиденного строку для її оскарження, що унеможливило вчасне подання позовної заяви щодо скасування цієї постанови. Позивач вказує, що до моменту отримання ним вищезгаданого листа, про існування оскаржуваної постанови йому не було відомо, а тому вважає, що причини пропуску ним строку для оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення є поважними, оскільки цей строк був пропущений у результаті протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також, позивач звертаючись до суду із адміністративним позовом, у його прохальній частині просить витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 : матеріалів справи про адміністративне правопорушення (у т.ч. титульного аркушу цієї справи та опису документів, що у ній містяться), за результатами розгляду якої було винесено постанову від 27.09.2024 №900 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП; повістки від 15.08.2024 №184775; документів, що підтверджують факт відправки повістки від 15.08.2024 №184775 на адресу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , засобами поштового зв`язку; повідомлення про вручення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рекомендованого листа із вкладенням повістки від 15.08.2024 №184775 з відміткою про його отримання адресатом, або про відмову адресата від отримання цього поштового відправлення, або про неможливість вручення цього поштового відправлення адресату з інших причин; документів, що підтверджують факт своєчасного сповіщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , про дату, місце та час розгляду порушеної відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено про вжиття позивачем заходів з метою отримання цих доказів, а саме, 09.11.2024 ним було надіслано на адресу відповідача відповідний запит, проте відповіді від відповідача не отримав.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.11.2024, суд, задовольнивши заяву позивача про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, поновив ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №900 від 27.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом за правилами у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 15.01.2025 о 16:00. Вказаним судовим рішенням також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії: матеріалів справи про адміністративне правопорушення (у т.ч. титульного аркушу цієї справи та опису документів, що у ній містяться), за результатами розгляду якої було винесено постанову від 27.09.2024 №900 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП; повістки від 15.08.2024 №184775; документів, що підтверджують факт відправки повістки від 15.08.2024 №184775 на адресу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , засобами поштового зв`язку; повідомлення про вручення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рекомендованого листа із вкладенням повістки від 15.08.2024 №184775 з відміткою про його отримання адресатом, або про відмову адресата від отримання цього поштового відправлення, або про неможливість вручення цього поштового відправлення адресату з інших причин; документів, що підтверджують факт своєчасного сповіщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , про дату, місце та час розгляду порушеної відносно нього справи про адміністративне правопорушення.. Відповідачу надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали суду, але не пізніше 13.01.2025.

27.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав копію вищезазначеної ухвали суду та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується ксерокопією облікової книги розносної кореспонденції.

15.01.2025 до суду представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши причин неможливості взяти участь у судовому засіданні, а представником позивача - Кутергіною Ганною Станіславівною, подано клопотання про приєднання документів до матеріалів справи у якості доказів, а саме копії документів адміністративної справи.

Судове засідання, призначене на 15.01.2025 не відбулося, у зв`язку із перебуванням Головуючої судді у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення у справі №363/3440/23 у період з 15.01.2025 до 09:00 16.01.2025.

Наступну дату судового засідання визначено - 05.02.2025 об 11:00, про що повідомлено учасників провадження.

Судове засідання, призначене на 05.02.2025 не відбулося, у зв`язку із відсутністю Головуючої судді через тимчасову непрацездатність (лікарняний). Наступну дату судового засідання визначено - 28.02.2025 о 10:00, про що повідомлено учасників провадження.

У судове засідання, призначене на 28.02.2025, з`явилася представник позивача -Кутергіна Г.С.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, правом подати відзив на позов, не скористався, а також не виконано ухвалу суду від 26.11.2024 у частині витребування доказів.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує відсутність заперечень у представника позивача, належне повідомлення відповідача про розгляд справи, а також положення частини третьої статті 268 КАС України.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до права, визначеного у частині першій статті 5 КАС України, кожна особа може в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 19 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 27.09.2024 Начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , виніс постанову №900, якою визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 25000 гривень (а.с. 13).

Так, як зазначено у вказаній постанові - «27 вересня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що гр ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, а саме 12 вересня 2024 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» з повідомленням про вручення повістці від 15.08.2024 №184775, для проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу. Своїми діями гр ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ №1487 30.12.2022, відповідно 12 вересня 2024 року скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП».

У резолютивній частині постанови також зазначено: реквізити для сплати суми штрафу, який необхідно сплатити протягом 15 днів з дня вручення даної постанови, роз`яснено положення частини другої статті 308 КУпАП щодо порядку сплати штрафу у добровільному порядку та у примусовому, роз`яснено строк та порядок оскарження постанови.

Згідно зі штемпелем на конверті, листа, яким позивачу було відправлено постанову, відправлено 14.10.2024, тобто постанову була відправлено через 17 днів після її винесення (а.с. 14).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із постановою №900 від 27.09.2024 про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, з урахуванням положень статті 308 КУпАП та, вважаючи її незаконною, звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за:

Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина перша вказаної статті КУпАП);

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина друга вказаної статті КУпАП);

вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (частина третя вказаної статті КУпАП).

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із абзацом 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Пункт 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу (далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів адміністративні та оформлення матеріалів про такі правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381.

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності. Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно пунктів 40, 41 вказаного Порядку, під час вручення повістки здійснюється фото - і відео фіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото - та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов?язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв?язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки підчас уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час, яких відповідачем суду надано не було.

При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у частині другій статті 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Під час розгляду цієї справи, представник відповідача не скористався правом подати відзив на адміністративний позов, у судове засідання не з`явився, а також не виконано ухвалу суду від 26.11.2024 в частині витребування копії матеріалів адміністративної справи, за результатом розгляду якої, відповідачем 27.09.2024 було винесено оскаржувану позивачем постанову.

Водночас, як убачається із наданої представником позивача копії матеріалів адміністративної справи №900 про адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 , яку розпочато 27.09.2024, 28.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було одночасно направлено повістку №184775 та Повідомлення про розгляд постанови про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП від 05.08.2024. У повідомленні зазначається, що у разі якщо ОСОБА_1 не прибуде до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строки визначені в повістці №184775, для проходження військово-лікарської комісії, то відносно нього 18.09.2024 о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_2 , буде розглянуто справу про адміністративне правопорушення та складено постанову за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП (а.с. 48-50).

Окрім того матеріали справи містять корінець повістки (розписки) зазначено, що ОСОБА_1 викликається у ІНФОРМАЦІЯ_10 (Іванків) на 10:30 12.09.2024 (а.с. 54).

Як вбачається з долученого конверта та довідки про причини повернення/досилання причиною його повернення є «адресат відсутній за вказаною адресою». В той же час, суд звертає увагу,що згідно трекінгу поштових відправлень АТ «Укрпошта» за №590 вказаний лист прибув до відділення с. Шпилі 24.09.2024, в той час, коли ОСОБА_1 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12.09.2024, тобто вже після того, як він був зобов`язаний з`явитися до відповідного органу влади (а.с. 53 на звороті, 55).

Наявна у матеріалах справи копія постанови №900 від 27.09.2024 та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП дійсно проводився за відсутності ОСОБА_1 , який і не був належним чином повідомлений про даний розгляд, що є порушенням вимог статті 268 КУпАП.

Крім того, сама постанова не містить посилання на будь-який доказ, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, зокрема, відсутнє підтвердження належного вручення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, з наявних матеріалів справи підтверджується, що постанова №900 від 27.09.2024 винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП), так і процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду). Отже, відповідачем не доведено, що у позивача виник обов`язок з`явитися саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що позивач був зобов`язаний та знав про час, дату та місце необхідної його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого постанова підлягає скасуванню як протиправна, оскільки відсутні докази того, що позивач свідомо ухилявся від виконання вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Також, судом враховано висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись статтями 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №900 від 27.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №900 від 27.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України та накладення на нього стягнення штрафу в розмірі 25000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.П.Лукач