Справа № 638/1859/25
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/1859/25
Провадження № 2-а/638/115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І. В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Кіктенка Нікіти Сергійовича, управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.01.2025 близько 16 год. 15 хв. він керував авомобілем Renault Kengoo, д.н.з. НОМЕР_1 , і під час руху на пр-ті Науки в м. Харків був зупинений інспектором, на вимогу якого надав для огляду посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В його присутності працівник поліції виніс постанову про адміністративне правопорушення. При цьому, жодних належних доказів, що передбачені ст.251 КУпАП, на підтвердження тих обвинувачень, які вказано в постанові, не існує, мотивація поліцейського зводилася до того, що о 16 годині 01 хв. стався захід сонця, вже настала темна пора доби і тому має бути увімкнено ближнє світло фар, хоча насправді темна пора доби не настала, день видався сонячний, ще було наявне природне освітлення, крім того, видимість була більше ніж 300 метрів і автівка рухалася з ходовими вогнями, тобто автомобіль був помітний на дорозі. Звернув його увагу на те, що темна пора доби настає не одразу, а поступово і згідно тлумачного словника основних термінів судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи темною порою доби вважається частина доби від закінчення вечірніх до початку ранкових сутінків. Він пояснив інспектору, що не мав наміру порушувати правила використання освітлювальних приладів і, що знаходячись в русі досить складно до хвилин відслідковувати захід сонця, а при погіршенні видимості обов`язково ввімкнув би ближнє світло фар. Пояснення не були взяті до уваги. У зв`язку з чим позивач просить поновити строк звернення до суду та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрити.

04.02.2025 ухвалою відкрито провадження у справі та залучено до справи у якості другого відповідача Департаменту патрульної поліції.

04.03.2025 представником відповідача Департамент патрульної поліції подано пояснення по справі, які фактично є відзивом, в обгрунтування яких зазначено, що 14.01.2025 близько 16:22 нарядом УПП в Харківській області ДПП виявлено рух транспортного засобу RENAULT TRAFIK з реєстраційним номером НОМЕР_2 без Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.03.2025 2 ввімкнених фар ближнього (дальнього) світла у темну пору доби, що об`єктивно вказувало на ознаки порушенням в діях водія пункту 19.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП капралом поліції Кіктенком Нікітою Сергійовичем (далі поліцейський) винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3858082 від 14.01.2025 (далі постанова) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. Позивач вважає, що постанова є незаконною, складена з порушенням діючого законодавства, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він керував транспортним засобом з ввімкненими денними ходовими вогнями. Відповідач позов не визнає та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п. 19.1ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. Аргументуючи підстави вимоги про скасування оскаржуваної постанови, позивач зазначає, що під час руху у темну пору доби, за зазначених в постанові обставин, він використовував освітлення денних ходових вогнів. Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Зі змісту вищенаведеного визначення об`єктивно виходить, що денні ходові вогні використовуються тільки вдень (від світанку до заходу) та слугують, як замінне освітлення (альтернатива ближньому світлу), яке застосовується при сприятливих погодних умовах (коли нормальна прозорість повітря). Пункт 9.8 ПДР України зобов`язує водіїв всіх механічних транспортних засобів використовувати денні ходові вогні у період з 1 жовтня до 1 травня поза населеними пунктами, а в разі їх відсутності в конструкції автомобіля ближнє світло фар. Отже, враховуючи обставини справи та норми діючого законодавства, позивач, керуючи транспортним засобом у темну пору доби, повинен був рухатися із ввімкненими фарами ближнього (дальнього) світла, як це передбачено п. 19.1 ПДР України. На теперішній час надати вказані у п. 7 постанови відеозаписи до суду не вбачається за можливе, оскільки Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом № 1026 Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 встановлює строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів - 30 діб. Відеозапис на якому відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача був видалений 14.02.2025, а про те, що Позивач звернувся з позовною заявою про скасування постанови стало відомо представнику УПП в Харківській області ДПП лише 21.02.2025, коли на адресу УПП в Харківській області ДПП надійшла ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.02.2025. Таким чином відповідач позбавлений можливості надати до суду відеозаписи на яких зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення. У зв`язк уз чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позивач звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, поновити строк звернення до суду.

Відповідач інспектор Кіктенко Н.С. та представник відповідача УПП в Х/о ДПП у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Представник відповідача ДПП у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив, при цьому представником відповідача подано пояснення, які фактично є відзивом.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вказує позивач 22.01.2025 він звертався до суду з аналогічним позовом про скасування цієї ж постанови, проте ухвалою суду позовна заява йому була повернута через недоліки. Після усунення недоліків 03.02.2025 позивачем подано зазначений позов.

Верховним Судом у постанові від 24.10.2024 №752/8103/13-ц викладено висновок щодо можливості здійснення судом перевірки відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.

З моніторингу сайту Судова влада та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 22.01.2025 звертався до суду з аналогічним позовом, з тим же предметом та з тих же підстав, проте ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/1033/25 позовну заяву визнано неподаною .

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню.

З матеріалів справи, вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.01.2025 серія ЕНА №3858082 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 19.1. а Правил дорожнього руху України. Накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3858082 від 14.01.2025 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. Правопорушення зафіксовано на бодікамеру.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі по тексту - Закон 3353-XII) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень пункту 11 частини 1статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як встановлено частиною 2 статті 122 КУпАП, Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 19.1.а Правил дорожнього руху У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

З аналізу наведеного слідує, що відповідальність за частиною 2 статті 122 КУпАП настає у разі, зокрема, порушення правил користування зовнішніми приладами світла.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною та 2 статті 122 КУпАП слугувало те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На виконання положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, поліцейським, зафіксовано порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Згідно зі ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення відповідачем не було надано жодного доказу, так, наприклад, відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, які могли бути досліджені судом у судовому засіданні. З письмових пояснень ДПП вбачається, що відеозапис, на якому відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача був видалений 14.02.2025, у зв`язку з закінченням строку зберігання такого відозапису.

Отже, у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_1 було вчинене порушення п.19.1.а ПДР , у зв`язку з чим, з огляду на норми ч. 2 ст. 77 КАС України, неможливо стверджувати про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені у справі обставини, наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, слід вважати недоведеним.

Враховуючи встановлення судом відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП на підставі постанови серії ЕНА №3858082 від 14.01.2025, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Що стосується відповідачів інспектора Кіктенка Н.С. та УПП в Х/о ДПП.

Згідно з пунктами 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Повне найменування - Департамент патрульної поліції, скорочена назва - ДПП.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Оскільки інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області та Управління патрульної поліції у Харківській області відповідно до статті 43 КАС України не окремі юридичні особи вони не мають адміністративної процесуальної правосуб`єктності, а тому не можуть виступати відповідачами по справі. У зв`язку з чим позовні вимоги до вказаних відповідачем не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ч. 3 ст. 139 КАС України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За правилами ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ставки судового збору встановлюються у розмірах, визначених ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Разом з тим зазначена норма не містить визначеної ставки судового збору за подання позову про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, відповідно до положень ст.3,5 ЗУ «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 було відступлено від попередньо сформованого висновку щодо звільнення від сплати судового збору та вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні ст.287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 ЗУ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. При цьому визначено, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, при поданні цієї позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Разом з позовної заявою позивачем надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ДПП необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

З урахуванням того, що позов пред`явлено до трьох відповідачів, судом задоволено вимоги тільки до одного відповідача, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог, тобто у розмірі 201,86 грн. Інша частина судових витрат у розмірі 403,74 грн компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Поновити пропущений позивачем ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до інспектора Кіктенка Нікіти Сергійовича, управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови.

Позов ОСОБА_1 до інспектора Кіктенка Нікіти Сергійовича, управління патрульної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову серія ЕНА № 3858082 від 14.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2ст. 122 КУпАП- скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 201 (двісті одна) грн 86 коп.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відмовити.

Іншу частину судових витрат у розмірі 403 (чотириста три) грн 74 коп компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач - інспектор Кіктенко Нікіта Сергійович, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Відповідач - управління патрульної поліції в Харківській області, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Відповідач - Департаменту патрульної поліції, , м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, 03048.

Суддя І. В. Семіряд