Справа № 140/14933/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14933/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі також ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ у Волинській області, третя особа) у якому просила:

скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 31.10.2024 №92 про відмову у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 21.01.1986 по жовтень 1991 року на посаді статиста Камінь-Каширського райкому комсомолу та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого відселення у 1986 році (3 категорії), у якої не менше 15 років страхового стажу.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та постійно проживає на території Камінь-Каширського району Волинської області. Маючи 57 років, вона звернулася до відділу обслуговування громадян №4 (сервісного центру) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №92 від 31.10.2024 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач вказав про наявність у неї стажу 10 років 11 місяців 10 днів, не зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 21.01.1986 по жовтень 1991 року у Камінь-Каширському райкомі комсомолу на посаді статиста.

З такою відмовою позивач не погоджується та вказує, що згідно наявної у неї трудової книжки прослідковуються чіткі хронологічно-послідовні записи про те, 21.01.1986 вона була прийнята на роботу на посаду статиста у Камінь-Каширський райком комсомолу згідно наказу №2, а 17.09.1993 звільнена з посади статиста. Згідно примітки до архівної довідки від 11.10.2024 зазначено, що у розрахунково-платіжних відомостях на видачу зарплати працівникам Камінь-Каширського райкому ЛКСМ України за 1986-1991 роки іншої особи з ПІБ ОСОБА_2 не зазначено.

Таким чином, позивачка вважає відмову у призначенні їй пенсії протиправною, тому звернулась до суду для захисту порушеного права.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.19).

Представник ГУ ПФУ в Кіровоградській області у відзиві від 31.12.2024 на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила та у їх задоволенні просила відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказала, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивачки не враховано періоди з 21.01.1986 по жовтень 1991 згідно довідки №171/1-22 від 06.03.2008 та архівної довідки про заробітну плату №568/01.18 від 11.10.2024, оскільки відповідно до пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігається з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Відтак відповідач вважає, що дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області діяло в межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави вважати, що вчинено будь-які протиправні дії відносно позивача.

ГУ ПФУ у Волинській області правом подати до суду пояснення щодо предмету спору не скористалося. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі отримана третьою особою 25.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.21).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1991 рр. (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

25.10.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності її заява була передана на розгляд ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яким 31.10.2024 прийнято рішення за №92 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до змісту зазначеного рішення значиться, що факт проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по теперішній час підтверджено, що дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку з урахуванням норм ст. 55 Закону №796. Страховий стаж особи становить 10 років 11 місяців 10 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди з 21.01.1986 по жовтень 1991 згідно довідки №171/1-22 від 06.03.2008 та архівної довідки про заробітну плату №568/01.18 від 11.10.2024, оскільки відповідно до пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку (а.с.13).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України №796-XII від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII).

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII.

Початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_1 народилася та постійно проживає у селі Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, що підтверджується відомостями паспорта громадянина України (а.с.5-6)

Постановою №106 село Видерта Камінь-Каширського району Волинській області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Як випливає із оскаржуваного рішення від 31.10.2024 відповідачем підтверджено факт проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по дату прийняття рішення, що дає право останній на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку з урахуванням норм ст. 55 Закону №796-ХІІ.

Таким чином, факт проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років не є спірним у даній справі.

Підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно із рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 31.10.2024 №92 вказано відсутність необхідного страхового стажу. Зокрема, за результатами аналізу поданих документів, відповідач прийшов висновку, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 10 років 11 місяців 10 днів. До страхового стажу позивачки не враховано періоди з 21.01.1986 по жовтень 1991 згідно довідки №171/1-22 від 06.03.2008 та архівної довідки про заробітну плату №568/01.18 від 11.10.2024.

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту наявності у ОСОБА_1 страхового стажу у розмірі, необхідному для призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637). Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

З матеріалів справи встановлено, що у позивачки наявна трудова книжка НОМЕР_2 (а.с.8-9).

Первинно у дані трудовій книжці наведені такі відомості про власника трудової книжки, зокрема: « ОСОБА_3 », дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення трудової книжки: 31.12.1985.

06.06.1987 позивачкою укладено шлюб із громадянином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 06.06.1987 (а.с.39). та відомостями із паспорту позивачки (а.с.6)

Як наслідок, після укладення шлюбу прізвище позивачки у трудовій книжці НОМЕР_2 змінено, про що зроблено відповідні записи взяття колишнього прізвища у дужки та зазначення нового прізвища « ОСОБА_5 » (а.с.8)

Відповідно до записів трудової книжки позивачка з 21.01.1986 на підставі розпорядження за №2 від 21.01.1986 прийнята на посаду статиста Камінь-Каширського райкому комсомолу (запис 3 у трудовій книжці), а 17.09.1993 звільнена з даної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України).

Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки ОСОБА_1 регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, далі - Інструкція №162).

Пунктом 1.1 глави 1 даної Інструкції передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (п. 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно пунктів 2.10, 2.11 глави 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

Пунктом 2.12 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На заміну Інструкції №162 спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня.

Записи трудової книжки ОСОБА_1 є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, відтак, є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу. Доказів, які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Таким чином, ГУ ПФУ в Кіровоградській області безпідставно не зарахувало позивачці до страхового стажу період її роботи на посаді статиста з 21.01.1986 по жовтень 1991 року.

Суд критично оцінює доводи ГУ ПФУ в Кіровоградській області про невідповідність даних про особу позивачки (ім`я, по батькові та прізвище), що зазначені у довідці №171/1-22 від 06.03.2008 та архівній довідці про заробітну плату №568/01.18 від 11.10.2024, даним її паспорта та необхідність встановлення приналежності цього документа даній особі у судовому порядку.

Так, довідкою Державного архіву Волинської області за №568/01.18 від 11.10.2024 підтверджено, що по розрахунково-платіжних відомостях на видачу зарплати працівникам Камінь-Каширського райкому ЛКСМ України встановлено факт щомісячного нарахування заробітної плати у карбованцях статисту ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) з лютого 1986 року по лютий 1991 року. Окрім того у примітці до даної довідки зазначено, що у розрахунково-платіжних відомостях на видачу зарплати працівникам Камінь-Каширського райкому ЛКСМ України за 1986-1991 роки іншої особи з ПІБ ОСОБА_2 не зазначено (а.с.11).

Архівною довідкою Державного архіву Волинської області №171/122 від 06.03.2008 (а.с.43) також засвідчено факт, що у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Камінь-Каширського райкому ЛКСМ України гр. ОСОБА_6 на посаді статистика значиться з 21.01.1986 по жовтень 1991 року.

На переконання суду факт зазначення у згадуваних архівних довідках одночасно прізвища « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_5 » щодо позивачки пов`язане виключно із реєстрацією останньою шлюбу у червні 1986 року та зміною свого дівочого прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_5 .

У суду відсутні будь-які підстави сумніватися, що довідки Державного архіву Волинської області за №568/01.18 від 11.10.2024 та №171/122 від 06.03.2008 не стосуються позивачки по справі.

В свою чергу, довідки про заробітну плату є додатковими документами, які враховуються органами пенсійного фонду при визначені стажу роботи лише за відсутності в особи трудової книжки або відповідних записів у ній.

Натомість, у межах даних спірних правовідносинах факт перебування позивачки на посаді статиста Камінь-Каширського райкому ЛКСМ України у період з 21.01.1986 по жовтень 1991 року підтверджується записами її трудової книжки, як основного документом про трудову діяльність працівника.

Верховний суд неодноразово зазначав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи і визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у відповідних документах.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей. Це означає, що органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи/навчання до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії, відповідач не забезпечив належність та повноту з`ясування усіх обставин справи, які мають значення для призначення пенсії, та формально розглянув заяву, як наслідок прийняв рішення, яке не ґрунтується на законі та негативно впливає на право позивача на пенсію, тому таке рішення є протиправним та належить до скасування.

Розглядаючи питання про зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796 -XII, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі записів трудової книжки період її трудової діяльності з 21.01.1986 по жовтень 1991 року на посаді статиста Камінь-Каширського райкому комсомолу. Тривалість даного періоду становить більше 5 років.

В оскаржуваному рішенні відповідачем визнається страховий стаж ОСОБА_1 10 років 11 місяців 10 днів. Тобто страховий стаж позивачки, з урахування спірних періодів згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 31.12.1985, становить більше 15 років.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Суд враховує, що в постанові від 25.02.2020 у справі №344/9747/17 судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду сформувала правовий висновок згідно з яким відповідно громадянам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, надано державою право на пенсію в повному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 09.07.2024 у справі № 240/16372/23, а тому силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Позивач має статус громадянки, яка постійно працювала чи працює, або проживала чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1991 рр. (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7)

Тобто ОСОБА_1 , як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії має право на призначення пенсії за наявності стажу роботи не менше 15 років.

Позивачка на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (25.10.2024) досягнула віку 57 років.

Отже, суд констатує, що ОСОБА_1 як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, яка станом на день звернення до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України досягла віку 57 рік, мала страховий стаж понад 15 років та постійно проживала в зоні безумовного (обов`язкового) має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова пенсійного органу в призначенні позивачці такої пенсії є незаконною

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав ОСОБА_1 на відповідне пенсійне забезпечення, слід визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 31.10.2024 №92 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди її роботи з 21.01.1986 по жовтень 1991 року на посаді статиста Камінь-Каширського райкому комсомолу та призначити з 25.10.2024 (з дня звернення із заявою про призначення пенсії) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Суд звертає увагу, що умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Таким чином, обраний судом спосіб задоволення позовних вимог позивачки не буде втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивачки необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн., сплачений квитанцією від 23.12.2024 (а.с.4).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 31.10.2024 №92 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 21.01.1986 по жовтень 1991 року на посаді статиста Камінь-Каширського райкому комсомолу та призначити з 25.10.2024 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 03 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, місто Кропивницький, вулиця Соборна, 7а; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6; ).

Суддя Н. В. Стецик