Справа № 120/9712/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2025 р. Справа № 120/9712/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 30.04.2024 звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення № 12 від 07.05.2024, яким відмовлено у призначення їй пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, та зазначає, що необґрунтоване неврахування спірних періодів її трудової діяльності до пільгового страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує право на належний соціальний захист.

Ухвалою від 29.07.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від Головного управління Пенсійного фонду України Вінницькій області письмової позиції щодо заявлених вимог не надходило, хоча ухвала про відкриття доставлена до електронного кабінету останнього 29.07.2024, що підтверджується відповідною довідкою наявною в матеріалах справи.

Відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

30.04.2024 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за № 12 від 07.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, оскільки пільговий стаж відсутній.

Зокрема, у рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 34 роки 09 місяців 12 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано всі періоди роботи, оскільки відсутня пільгова довідка відповідно до додатку №5 визначеному в п. 20 Постанови КМУ №637. Також зазначено, що інформація про пільговий стаж особи згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" № 1058-VI пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу положень частини першої статті 114 Закону № 1058-VI, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-VI на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Крім того, відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

За змістом пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що 30.04.2024 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пільгової пенсії.

Серед інших документів до своєї заяви позивач додала трудову книжку серії НОМЕР_1 від 22.07.1988 з метою підтвердження пільгового стажу.

З вказаної трудової книжки видно, що вона містить записи про наступну трудову діяльність позивача:

- з 01.09.1985 по 15.07.1988 - навчання в ПТУ м. Сєвєродонецьк;

- 21.07.1988 - прийнята апаратником осушення газу цеху паропостачання та загальнокомбінатських комунікацій за 5 розрядом (наказ 57-к від 22.07.1988);

- 16.08.1988 - відповідно до запровадження нових тарифних умов оплати праці та наказу-постанови щодо об`єднання присвоєно 5 розряд апаратника осушення газу цеху паропостачання та загальнокомбінатських комунікацій;

- 11.04.1989 - переведена лаборантом хімічного аналізу цеху ненасичених вуглеводних за 4 розрядом на період декретної відпустки (наказ 29-к від 11.04.1989);

- 16.04.1992 - прийнята постійно лаборантом хімічного аналізу цеху ненасичених вуглеводних (наказ 31-к від 17.04.1992);

- запис між записом №5 та №6 - Згідно атестації робочих місць, за умовами праці затверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах за списком № 2 згідно наказу № 124-к від 31.10.1994;

- 01.08.2002 - переведена комірником складу кислот і хімікатів цеху комплектації (наказ 58-к від 02.08.2002);

- 31.12.2004 звільнена за переведенням згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України (наказу 143-к від 31.12.2004);

- 01.01.2005 - прийнята комірником на склад кислот та хімікатів цеху комплектації за переведенням з СГПП "Азот" (наказ №5к від 05.01.2005);

- 01.08.2006 - переведена комірником на склад кислот та хімікатів відділу централізованої доставки сировини і матеріалів промислово-складський комплекс (наказ №85-к від 31.07.2006);

- 01.11.2006 - переведена комірником (центрального складу, зайнятим роботою в спеціалізованих матеріальних складах хімікатів. Склад №19) відділу централізованої доставки сировини того ж комплексу (наказ №93-к від 21.11.2006);

- 01.02.2008 - переведена завідуючою центральним складом відділу централізованої доставки сировини і матеріалів ПСК (наказ №9-к від 25.01.2008);

- 03.10.2011 - переведена завідуючою центральним складом відділу зберігання і централізованої доставки сировини і матеріалів ПСК (наказ №0092-кп від 03.10.2011);

- 05.03.2013- переведена старшим комірником (центральний склад) відділу зберігання і централізованої доставки сировини і матеріалів цеху складського господарства (наказ №0052-кп від 12.03.2013);

- 15.05.2018 - переведена старшим комірником (центральний склад) відділу сировини і матеріалів цеху складського господарства (наказ №0039-кп від 11.05.2018);

- 27.06.2019 - звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №0098-кп від 27.06.2019).

Водночас, як встановлено судом, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідач не здійснив належного аналізу записів у її трудовій книжці, що призвело до необґрунтованої відмови у зарахуванні певних періодів трудової діяльності до пільгового стажу.

Так, трудова книжка позивача, як основний документ про трудову діяльність, містить усі необхідні записи про періоди роботи, підтверджені відповідними наказами про прийняття та звільнення, а також дані, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Натомість відповідач обґрунтовано не пояснює, чому вказані відомості з трудової книжки не можуть бути враховані для зарахування відповідного стажу роботи до пільгового.

Відсутність повного та всебічного аналізу цих відомостей з боку відповідача є порушенням принципів об`єктивного розгляду та свідчить про неправомірність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач поверхнево підійшов до розгляду заяви позивача, не вжив усіх можливих заходів для перевірки питання про наявність у позивача необхідного пільгового стажу роботи та з формальних причин не зарахував до такого стажу періоди роботи, які зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 22.07.1988.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відтак рішення № 12 від 07.05.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах визнається судом протиправним та скасовується.

Однак, беручи до уваги встановлені обставини справи, за результатами вирішення цього спору суд не вбачає достатніх передумов для покладення на відповідача обов`язку із зарахування періодів, які зазначені у трудовій книзі серії НОМЕР_1 від 22.07.1988.

Суд враховує, що пенсійний орган не зарахував позивачу відповідні періоди роботи, не провівши належного аналізу його трудової книжки, яка є основним документом для підтвердження стажу.

За цих обставин суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та самостійно робити висновки з питань, які не були предметом його розгляду, і, тим паче, ухвалювати з цих питань рішення.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що відповідач неналежно розглянув заяву позивача від 30.04.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах як особі, яка на момент звернення має необхідний пільговий стаж, та прийняв передчасне і протиправне рішення, яким відмовив у призначенні такої пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пенсії за віком вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення пенсії, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у визначений судом спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 12 від 07.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна