Справа № 520/3272/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 р.Справа № 520/3272/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Полях Н.А.) від 04.07.2024 року (повний текст складено 04.07.24 року) по справі № 520/3272/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківської міської ради, Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

скасувати розпорядження Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича від 13.12.2023 № 1687/2к "Про звільнення з займаної посади" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 03.01.2024 р. у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з 04.01.2024 р.;

стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04.01.2024 р. по дату прийняття рішення суду про поновлення позивача на посаді.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що розпорядженням Харківського міського голови № 1687/2к від 13.12.2023 р., після майже 19 років сумлінної праці, позивача було звільнено з займаної посади 03.01.2024 року у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КзпП України. Із вказаним Розпорядженням позивач була ознайомлена 03.01.2024 року, про що нею особисто було зроблено відповідний запис на екземплярі документу відповідача. Відповідачем не було дотримано процедуру звільнення позивача. На підставі викладеного просила задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 року по справі № 520/3272/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Харківського міського голови Терехова Ігоря Олександровича від 13.12.2023 № 1687/2к "Про звільнення з займаної посади" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 03.01.2024 р. у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з 04.01.2024 р.

Стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04.01.2024 р. по 04.07.2024 року у розмірі 120802,96 грн. (сто двадцять тисяч вісімсот дві гривні дев`яносто шість копійок).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з 04.01.2024 р.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, майдан Конституції, 16, м. Харків, 61003) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідачі, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Харківська міська рада, не погодилися з рішенням суду першої інстанції та подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу (письмові пояснення), в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційних скарг та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням міського голови № 762 від 31.03.2005 р. позивачку було призначено на посаду головного спеціаліста - інженера - економіста сектору комунальної власності відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради з присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням міського голови № 829 від 06.04.2007 р. позивачці було присвоєно черговий 12-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням міського голови № 607 від 09.04.2009 р. позивачці було присвоєно 11-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Розпорядженням міського голови № 3866 від 31.12.2010 р. позивачку було переведено на посаду завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Розпорядженням Харківського міського голови № 1687/2к від 13.12.2023 р., позивачку було звільнено з займаної посади 03.01.2024 р., у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Із вказаним Розпорядженням позивачка була ознайомлена 03.01.2024 р., про що нею особисто було зроблено відповідний запис на екземплярі документу відповідача.

Позивачці було видано Довідку від 25.12.2023 р. № 7724 та Довідку про доходи від 25.12.2023 р. № 7715. Проте, письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, оформлене відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, позивачці не надавалось.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач діяв не у спосіб та у межах, визначеними чинним законодавством.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування служба в органах місцевого самоврядування це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Спеціальні підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування визначені в ст. 20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Так, ч. 1 ст. 20 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

До загальних підстав звільнення посадових осіб місцевого самоврядування належать підстави, передбачені ст. ст. 36, 38-41, 45 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Приписами ч. 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно правових висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 800/538/17, а також у постановах Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №760/21020/15-ц, від 25.06.2021 у справі № 527/1263/20-ц, від 22.09.2021 у справі № 280/82/18, від 22.09.2021 у справі № 206/2500/20, від 12.04.2023 у справі № 754/12401/21, від 26.09.2023 у справі № 751/4369/22, від 14.02.2024 у справі № 755/12428/22, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судовим розглядом встановлено, що з метою оптимізації чисельності виконавчих органів Харківської міської ради розпорядженням Харківського міського голови від 27.10.2023 № 325 «Про чисельність виконавчих органів Харківської міської ради» було встановлено штатну чисельність Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, у т.ч. і Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та приватизації Харківської міської ради, що на 25% менша за попередню.

У зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради розпорядженнями Харківського міського голови від 31.10.2023 № 328 «Про затвердження структури Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради» та від 31.10.2023 № 1454/2к «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради» були внесені відповідні зміни до структури та штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, в тому числі й до структури та штатного розпису Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та приватизації Харківської міської ради.

Відповідно до п. 1.1. розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 328 «Про затвердження структури Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради» припинено діяльність відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації, а також сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації (абз. 4, 6 пункту 1.1.).

Також, відповідно до п. 1.1. розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 1454/2к «Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради» виведено з 01.01.2024 посаду завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (абз. 17 пункту 1.1.).

Зазначені розпорядження є чинними та в судовому порядку не оскаржувалися.

На підставі цих розпоряджень Харківського міського голови від 31.10.2023 № 328 Про затвердження структури Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та від 31.10.2023 № 1454/2к Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради наказом начальника Управління від 31.10.2023 № 32к/тр Про попередження працівників щодо наступного вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності всі працівники Управління були попереджені про скорочення чисельності відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України під особистий підпис.

У тому числі про наступне вивільнення була попереджена й завідувач сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Кукушкіна Г.Ю. під особистий підпис 03.11.2023, тобто за два місяці до фактичного вивільнення.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 було запропоновано переведення з 01.01.2024 на посаду головного спеціаліста сектору діловодства відділу забезпечення діяльності на період відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2 для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до дня фактичного виходу її з відпустки, що була вакантна станом на 01.01.2024 р.

При цьому, судом встановлено, що усього станом на 01.01.2024 в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та приватизації ХМР були вакантними такі посади:

- головний спеціаліст сектору діловодства відділу забезпечення діяльності (на період відпустки без збереження заробітної плати основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до дня фактичного виходу його з відпустки) (1 од.);

- заступник начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера (1 од.).

Таким чином, ОСОБА_1 було запропоновано переведення на єдину їй підходящу вакантну посаду, але від цієї посади позивач відмовилась.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Тобто, заходи щодо попередження про звільнення та надання пропозицій стосовно іншої роботи можуть здійснюватися або власником, або уповноваженим ним органом.

У п. 3 розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 1454/2к Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надано доручення заступнику міського голови - директору Департаменту економіки та комунального майна ХМР Фатєєву М.І., заступнику директора Департаменту - начальнику Управління ХМР Кравченку О.О. здійснити наступні заходи:

- попередити працівників про скорочення чисельності відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України під особистий підпис;

- забезпечити дотримання законодавства України про працю при здійсненні заходів щодо вивільнення працівників відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Тобто, Харківським міським головою було уповноважено відповідних керівників виконавчих органів Харківської міської ради на здійснення передбачених ст. 49-2 КЗпП України заходів щодо попередження працівників про звільнення та надання їм пропозицій стосовно іншої роботи.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що вчинення зазначених дій заступником директора Департаменту - начальником Управління ХМР Кравченком О.О., а не Харківським міським головою, відповідають вимогам ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, які регулюють спірні відносини, а тому висновки суду першої інстанції та доводи позову у частині того, що попередити про наступне вивільнення позивача був зобов`язаний лише міський голова не відповідають приписам ст. 49-2 КЗпП України.

Що стосується доводів про те, що відповідачі мали запропонувати позивачеві інші вакансії, судовим розглядом встановлено, що станом на 03.11.2023 в Управлінні комунального господарства були вакантні такі посади:

- головний спеціаліст відділу по підготовці розпорядчих актів (на період проходження військової служби основного працівника) (1 од.);

- головний спеціаліст - інженер-економіст сектору розрахунку, обліку і контролю по орендній платі відділу бухгалтерського обліку і звітності (1 од.);

- головний спеціаліст - інженер-економіст сектору комунальної власності відділу обліку комунального майна (на період відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до дня фактичного виходу його з відпустки) (1 од.);

- завідувач сектору обліку зареєстрованих об`єктів комунального майна відділу по підготовці розпорядчих актів (1 од.);

- начальник загального відділу (1 од.);

- головний спеціаліст по оформленню приватизаційних документів сектору приватизаційних документів та житлових чеків відділу приватизації житлового фонду (2 од.).

Станом на 01.12.2023 в Управлінні комунального господарства були вакантні такі посади:

- головний спеціаліст відділу по підготовці розпорядчих актів (на період проходження військової служби основного працівника) (1 од.);

- головний спеціаліст - інженер-економіст сектору розрахунку, обліку і контролю по орендній платі відділу бухгалтерського обліку і звітності (1 од.);

- головний спеціаліст - інженер-економіст сектору комунальної власності відділу обліку комунального майна (на період відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до дня фактичного виходу його з відпустки) (1 од.);

- завідувач сектору обліку зареєстрованих об`єктів комунального майна відділу по підготовці розпорядчих актів (1 од.);

- головний спеціаліст по оформленню приватизаційних документів сектору приватизаційних документів та житлових чеків відділу приватизації житлового фонду (2 од.);

- начальник загального відділу (1 од.);

- заступник начальника відділу - головного бухгалтера - завідувач сектору розрахунку, обліку і контролю по орендній платі відділу бухгалтерського обліку і звітності (1 од);

- головний спеціаліст - інженер-економіст сектору обліку комунального майна відділу обліку комунального майна (1 од.).

Разом з тим, на підставі розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 1454/2к Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради вищезазначені вакантні посади, що були наявні станом на 01.11.2023 та на 01.12.2023, як і посада, з якої було звільнено позивача, виведені зі штатного розпису (скорочені) з 01.01.2024.

В свою чергу, станом на 01.01.2024 в Управлінні ХМР були вакантними тільки дві посади:

- головний спеціаліст сектору діловодства відділу забезпечення діяльності (на період відпустки без збереження заробітної плати основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до дня фактичного виходу його з відпустки), одна з яких (єдина підходяща) і була запропонована Позивачу;

- заступник начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера).

У свою чергу, на підставі розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 328 Про затвердження структури Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відділ регулювання орендних відносин Управління комунального господарства був створений та почав діяти лише з 01.01.2024.

Тобто, штатний розпис посад, зокрема, у відділі регулювання орендних відносин Управління комунального господарства був введений також з 01.01.2024 на підставі розпорядження Харківського міського голови від 31.10.2023 № 1454/2к Про внесення змін до штатного розпису Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Станом на 01.01.2024 в Управлінні комунального майна та приватизації Департаменту економіки та приватизації Харківської міської ради були вакантними тільки дві посади (головний спеціаліст сектору діловодства відділу забезпечення діяльності (на період відпустки без збереження заробітної плати основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку до дня фактичного виходу його з відпустки) та заступник начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера), одна з яких (єдина, що підходила позивачу відповідно професії та кваліфікації) і була запропонована позивачу.

Що стосується доводів про те, що на момент надання позивачу попередження про наступне вивільнення безпосередньо в Управлінні комунального майна та приватизації та в Департаменті економіки та комунального майна були наявні й інші вакантні посади, які вона могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а саме: завідувача сектору обліку, звітності та контролю за договорами оренди комунального майна відділу регулювання орендних відносин або посаду заступника начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації, колегія суддів зазначає, що станом на 30.11.2023 таких посад, як завідувач сектору обліку, звітності та контролю за договорами оренди комунального майна відділу регулювання орендних відносин або заступник начальника відділу маркетингу та менеджменту Управління комунального майна та приватизації начальника відділу регулювання орендних відносин Управління комунального господарства не існувало, оскільки штатний розпис, де передбачені такі посади, почав діяти з 01.01.2024 р.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність обов`язкового дотримання принципу переваги в залишенні на роботі, закріпленого у ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України).

Правила ст. 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Отже, право на залишення на роботі, передбачене ч. 1 ст. 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад, воно не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2023 у справі № 751/4369/22, від 14.02.2024 у справі № 755/12428/22 та інших.

У цьому випадку мало місце скорочення посади завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка була єдиною такою посадою.

Діяльність цього сектору була припинена, на цей час зазначений сектор у структурі Управління відсутній.

Отже, переважне право на залишенні на роботі в цьому випадку не підлягає застосуванню.

Що стосується посилання апелянтів на неможливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України Про державну службу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну службу дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування дія Закону України Про державну службу поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що у цьому випадку перевагу необхідно надати приписам п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну службу, який ухвалений пізніше Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також враховуючи, що приписами ч. 3 ст. 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" чітко визначено необхідність застосування саме приписів законодавства України про працю, якими є КЗпП України, а не Закон України Про державну службу.

Також колегія суддів зазначає, що саме у КЗпП України містяться норми стосовно процедури розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця у випадку змін в організації виробництва і праці (в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників), попередження працівників про наступне звільнення, пропозиції щодо іншої роботи тощо.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відповідність процедури вивільнення позивача з роботи у зв`язку зі скороченням посади, та відповідність спірного розпорядження Харківського міського голови Терехова І.О. від 13.12.2023 № 1687/2к Про звільнення з займаної посади в частині звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору орендних відносин відділу обліку комунального майна Управління комунального господарства 03.01.2024 у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, оскільки позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку є похідними від вимог про скасування відповідного розпорядження, ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції не було враховано наведених вище обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2024 по справі № 520/3272/24 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 03.03.2025 року