Справа № 380/6291/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 рокусправа № 380/6291/24
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «НАК» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «НАК» (далі позивач, ТОВ ТПК «НАК») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці (далі відповідач, митний орган), у якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з метою виконання умов зовнішньоекономічного договору здійснив поставку й подальше митне оформлення товару (рукава високого тиску), миту вартість ввезеного товару задекларував за основним методом (за ціною договору (контракту)). Під час контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товару на підставі поданої митної декларації у відповідача виник сумнів стосовно достовірності наданих позивачем до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, тому, згідно з вимогами ст. 53 Митного кодексу України, відповідач зобов`язав позивача надати додаткові документи без надання обґрунтованих вимог. В подальшому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів відносно позивача, у якому зазначив, що документи, які надав позивач, не усувають знайдених розбіжностей і не дають змоги перевірити заявлені числові значення складових митної вартості товару за основним методом.

Позивач з такими зауваженнями не погоджується, вважає оскаржуване рішення про коригування незаконним та необґрунтованим. Доводи позивача зводяться до того, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару не врахував усі ключові обставини, а надаючи вимогу і обираючи метод коригування митної вартості за ст. 60 МК України діяв не у межах та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Ухвалою від 25.03.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25694 від 03.04.2024) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що документи, які були подані до митного оформлення містили розбіжності; у них були відсутні всі відомості щодо обставин купівлі-продажу товару, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо і в рішенні про коригування митної вартості. Окремо наголосив на тому, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Повідомив, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

На підставі цього вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 28.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представниці відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ТОВ ТПК «НАК» здійснює діяльність у сфері виробництва гідравлічного та пневматичного устатковання (КВЕД 28.12). 14.09.2021 між позивачем (Покупець) та компанією «Quindao Quingflex Hose Factory» (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір №14/09-2021-1 (далі Контракт № 14/09-2021-1).

Відповідно до п. 2.1 вказаного контракту Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товари (продукція).

Сторони домовилися, що найменування, ціни і кількість будь-якого виду товару, який постачається за даним договором, визначається сторонами і узгоджується в рамках Інвойсів (Проформа інвойс). Ціна кожної партії продукції визначається у інвойсі (проформа інвойсі)/специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору (п. 4.1 Контракту № 14/09-2021-1). Продукція постачається на умовах FOB-Quindao (Інкотермс 2010) (п. 5.1 Контракту № 14/09-2021-1).

Відповідно до Рахунку-фактури (інвойсу) № QX230602 від 21.08.2023 позивач придбав у продавця товар. З метою митного оформлення позивач 31.10.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA93U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації (рукава високого тиску з вулканізованої незатверділої гуми торговельної марки «HYDROFLEX» ).

Разом із згаданою митною декларацією, як підставу для застосування основного методу визначення митної вартості товару, позивач до митного контролю надав наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 21.08.2023; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № QX230602 від 21.08.2023; Коносамент (Bill of lading) HYSF від 26.08.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 3714 від 27.10.2023; Супровідний документ Т1 (Dispatch note model 11) № 23PL321030NS68LFY1 від 25.10.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №C40018 від 06.09.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 6 від 07.06.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №7 від 09.08.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 7910 від 25.10.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № ЄФ000007473 від 11.08.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) «Специфікація № QX230602» від 07.06.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов?язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 14/09-2021-1 від 14.09.2021; Договір про надання послуг митного брокера № 37 від 01.04.2011; Договір (контракт) про перевезення № 354723 від 01.11.2021; Інші некласифіковані документи «Витяг з каталогу рукавів» від 09.01.2023; Колія митної декларації країни відправлення № 00836714 від 24.08.2023.

За наслідками опрацювання поданих документів митний орган надіслав повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. На вказану вимогу позивач надіслав: проформу-інвойс; страховий поліс; документ із заголовком «BEST OFFER», що за структурою та змістом дублює проформу; інформація про попередні оформлення подібного товару за 2021 рік.

За результатами розгляду ЕМД № 23UA93U1 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023

У гр. 33 вказаного рішення митний орган зазначив наступні зауваження:

- гр. 22 ЦМР не заповнена (відсутні печатка та підпис відправника);

- у інвойсі вказано порт призначення Одеса, проте відповідно до інформації з коносамента порт призначення Ґданськ;

- надано платіжні інструкції у розділі призначення платежу загальне посилання на контракт;

- надано специфікацію до контракту, де зазначено поставка партії товару має відбутися у серпні 2023;

- довідку про вартість транспортних послуг видано ТзОВ «Євро Форвардінг», однак відповідно до CMR перевізником за даною партією товарів є ФОП Климік. Жодних документів щодо відносин між цими підприємствами не надано.

- у п. 1.3 договору на перевезення зазначено, що перевезення відбувається на підставі заявок. Заявка до митного оформлення не надана.

Стосовно проформи інвойсу у оскаржуваному рішенні зазначено, що «сума не відповідає інвойсу та графік платежів не відповідає наданим платіжним інструкціям».

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

З приводу проведених консультацій у вказаному рішенні зазначено: «Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ подібні (аналогічні) товари, Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ ІІІ».

З приводу обраного джерела коригування митної вартості у вказаному рішенні зазначено: «Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA1000330/2023/147594 від 07.08.23, 3,389 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Позивач в порядку ч. 7 ст. 55 МК України подав митного оформлення нову митну декларацію № 23UA75U5 згідно з якою сплачено заставу грошових коштів у відповідності до розрахованої відповідачем нової митної вартості товару.

29.11.2023 в порядку ч. 8 ст. 55 МК України позивач звернувся до відповідача із заявою щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023 до якої окрім згаданих вище документів долучив: Експертний висновок № 19-09/1248 від 09.11.2023 з додатками; заявка на організацію транспортування та експедицію вантажу; Договір транспортної експедиції № 010820232 від 01.08.2023 між ТОВ «ЄВРО-ФОРВАРДИНГ» (Експедитор-замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Експедитор-перевізник); Лист від 31.10.2023 про помилку в інвойсі, відповідно до якого Продавець Quindao Quingflex Hose Factory підтвтердив, що в Інвойсі QX230602 від 21.08.2023 і у пакувальному листі було допущено помилку в частині порту розвантаження. Правильним портом розвантаження є Гданськ/Гдиня, Польща; Договір добровільного страхування вантажів на разове перевезення № 024.994258001.2023 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТОВ ТПК «НАК».

Посилаючись на Експертний висновок № 19-09/1248 від 09.11.2023 у поєднанні із приписами п. 8 ч. 3 ст. 53 МК України та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» позивач звертав увагу, що подібні експерті висновки, видані торгово-промисловими палатами є обов`язковими для застосування на всій території України, а отже «митним органом безпідставно визначено митну вартість товару, що є підставою для скасування рішення про коригування».

29.12.2023 Львівська митниця у своєму листі № 7.4-2/7.4-15-02-/13/33868 відмовила у скасуванні рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023 та залишила таке без змін. Свою відмову митний орган вмотивував таким:

- експертний висновок №19-09/1248 від 09.11.2023 не можна сприймати як належний документ щодо оцінюваного товару оскільки в усіх випадках як джерело інформації експерт використовував дані із сайту www.alibaba.com без врахування даних щодо діаметру трубки та армування, питання залежності ціни товару від певних факторів експертом не досліджувалося, ним без жодного обґрунтування обрано мінімальні значення; всупереч п. 60 Національного стандарту висновок не містить підпису керівника Львівської ТПП.

- Заявка на організацію транспортування та експедицію вантажу № ЄФ000007473 від 11.08.2023 не відповідає вимогам Договору на транспортно експедиторське обслуговування № 354723, оскільки відсутні відомості щодо запланованої дати надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника; всупереч п. 1.5 Договору транспортної експедиції № 11/09-23 від 11.09.2023 та № 01082023 від 01.08.2023 не надано «додатку до даного договору»; всупереч п. 1.6 Договору транспортної експедиції № 11/09-23 від 11.09.2023 та № 01082023 від 01.08.2023 у заявці не вказано найменування вантажу, адресу завантаження/розвантаження, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача, масу, кількість місці, упаковку, вантажу, строки завантаження; всупереч п. 4.1.3 Договору на транспортно експедиторське обслуговування № 354723 не надано документів які підтверджують про вчасну оплату наданих послуг;

- лист постачальника Quindao Quingflex Hose Factory про помилку контрагента щодо порту розвантаження не є документом, яким підтверджено розбіжність у товаросупровідних документах щодо порту розвантаження. У експортній декларації країни відправлення у графі «порт призначення» вказано «UKR (Україна)», що не відповідає заявленим обставинам зовнішньоекономічної операції.

16.01.2024 позивач в порядку ст. 24-26 МК України звернувся до Державної митної служби України зі скаргою в якій просив скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023. До своєї скарги позивач надав: Лист президента ЛТПП від 12.01.2024 № 19-09/28; Платіжні інструкції № 3374 від 09.11.2023; № 3919 від 28.11.2023; № 3972 від 05.12.2023; № 4005 від 07.12.2023; Лист постачальника про помилку в інвойсі.

У своїй скарзі ТОВ «ТПК «НАК» посилалося на лист президента ЛТПП від 12.01.2024 в якому роз`яснено, що підпис експертного висновку президентом торгово-промислової палати не передбачається. Також позивач із посиланням на платіжні інструкції стверджував, що здійснив оплату транспортних послуг.

16.01.2024 Державна митна служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги позивача від 12.12.2023, оформлене листом № 15/15-02-02/13/265 від 16.01.2024. У цьому рішенні Державна митна служба України в контексті скарги позивача на тривалий нерозгляд відповідачем його заяви від 29.11.2023 в порядку ч. 8 ст. 55 МК України зазначила, що Львівська митниця надала відповідь на цю заяву. Водночас Державна митна служба України вказала, що позивач пропустив строк на оскарження рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023, оскільки визначений ст. 26-1 МК України строк обраховується з дня отримання декларантом чи уповноваженою особою такого рішення.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містить норми відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- …органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів (постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18);

- …витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […]. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (постанова від 17.07.2019 у справі № 809/872/17);

- …у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів (постанова від 05.03.2019 у справі № 815/143/174);

- …в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства (постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості товарів в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом митній вартості, суд виходить з наступного.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

- МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього кодексу;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, які свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки сумнівних відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Поряд з цим єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд з`ясував, що доводи позивача зводяться до необґрунтованості оскаржуваних рішень (невідповідність п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України щодо підстав коригування митної вартості товарів) та незаконності (невідповідність п. 1 2 ст. 2 КАС України щодо вимоги митного органу надати додаткові документи; щодо обраного способу коригування митної вартості товарів).

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що митна вартість товару не може бути визнана з тієї причини, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та навів відповідні аргументи, що спонукали його дійти такого висновку.

Надаючи правову оцінку аргументам митного органу у цій частині, суд виходить з такого.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення про те, що «гр. 22 ЦМР не заповнена (відсутні печатка та підпис відправника)» суд зазначає, що відповідно до Контракту № 14/09-2021-1 поставка товару в цьому випадку здійснювалась за умовами FOB-Quindao (Інкотермс 2010). Ці умови передбачають, що з моменту завантаження товару на борт корабля усі ризики та витрати щодо транспортування товару переходять з продавця на покупця.

Суд з`ясував, що для організації транспортування товару позивач (Клієнт) уклав із ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (Експедитор) Договір № 354723 про транспортно-експедиторське обслуговування від 01.11.2021 (надалі Договір № 354723 від 01.11.2021).

За цим договором Експедитор зобов`язаний за плату та за рахунок Клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надавати інші послуги Клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. Документом, який підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент(B/L.), автомобільна транспортна накладна (CMR), авіа та жд накладна (п. 2.1.1 Договору № 354723 від 01.11.2021). Експедитор також зобов`язаний представляти інтереси Клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, аеропортами державними органами та іншими організаціями у зв?язку з перевезенням, перевалкою, ТЕО вантажів Клієнта (п. 2.1.2 Договору № 354723 від 01.11.2021). Для виконання вказаних обов`язків Експедитор згідно п. 2.2.4 Договору № 354723 від 01.11.2021 має право доручити виконання цього договору третій особі однак несе за них відповідальність, про що передбачено у п. 5.1.4 Договору № 354723 від 01.11.2021

Суд встановив, що, користуючись таким правом, ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» залучило до перевезення вантажу ФОП ОСОБА_2 , про що було укладено Договір транспортної експедиції № 010820232 від 01.08.2023. В свою чергу ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору транспортної експедиції №11/09-23 від 11.09.2023 залучила ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином суд з`ясував, що в цьому випадку позивач залучив цілу низку перевізників, які займалися транспортуванням товару на різних етапах маршруту.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року для цілей цієї Конвенції, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди. Згідно ст. 5 вказаної Конвенції вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Таким чином незаповнення окремих граф міжнародної автотранспортної накладної не може ставитися у відповідальність позивачеві, оскільки обов`язок щодо належного оформлення товаросупровідних документів покладений на перевізника та його уповноважених осіб, а не на покупця товару.

Більше того, суд звертає увагу, що за п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

В контексті ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Суд зазначає, що міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) не містить числових значень складових митної вартості товарів, а отже певні недоліки у її заповненні не можуть створювати сумнів у митного органу щодо непідтвердження декларантом заявлених числових значень складових митної вартості товарів. Отже таке зауваження митного органу суд визнає формальним та безпідставним.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення про те, що «у інвойсі вказано порт призначення Одеса, проте відповідно до інформації з коносамента порт призначення Ґданськ» суд зазначає, що позивач надав до митного оформлення лист продавця товару від 31.10.2023 у якому зазначено, що у інвойсі QX230602 від 21.08.2023 допущено помилку, й що вірним портом призначення є порт у м. Ґданськ/Ґдиня, Польща. На думку суду подібний лист продавця товару справді може підтверджувати той факт, що останній помилився у заповненні комерційного інвойсу. Більше того, з інших документів, які позивач надавав до митного оформлення та які наявні у матеріалах справи вбачається, що транспортування товару здійснювалося до морського порту у м. Ґданськ. Ці відомості підтверджуються змістом Коносаменту HYSF від 26.08.2023, рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 7910 від 25.10.2023 та документу, що підтверджує вартість перевезення товару № ЄФ000007473 від 11.08.2023.

Отже, суд приходить до висновку, що описка, яку допустив продавець при формуванні комерційного інвойсу і яку він в подальшому сам визнав і виправив окремим листом не може створювати для митного органу сумнівів у заявлених числових значеннях складових митної вартості товарів.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення про те, що «надано платіжні інструкції у розділі призначення платежу загальне посилання на контракт» суд зазначає таке. Зі змісту Рахунку-фактури № QX230602 від 21.08.2023 вбачається, що позивач придбав товар на суму 36000,42 дол. США. На підтвердження факту повної сплати фактурної вартості товару позивач надав платіжні доручення № 6 від 07.06.2023 на суму 10953,00 дол. США та № 7 від 09.08.2023 на суму 25047,42 дол. США. Сума цих платіжних доручень становить 36000,42 дол. США, що повністю збігається із сумою, зазначеною у Рахунку-фактурі № QX230602 від 21.08.2023.

Враховуючи повне співпадіння фактурної вартості із сплаченими сумами, суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що платіжне доручення №7 від 09.08.2023 на суму 25 047,42 дол. США стосується іншої партії товару, оскільки у гр. 70 «деталі платежу» зазначено що цей платіж передоплата (prepayment) за Контрактом №14/09-2021-1. Суд вважає, що подібні доводи представника відповідача могли б мати місце, якби сума за двома банківськими платіжними дорученнями не співпадала із фактурною вартістю згідно Рахунку-фактури № QX230602 від 21.08.2023.

Суд відхиляє посилання митного органу на п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України», оскільки вказаний пункт стосується тільки тих випадків, коли приписи зовнішньоекономічного контракту чітко передбачають, що продавець спершу формує інвойс, й тільки після формування цього інвойсу покупець здійснює передоплату замовленої партії товару.

В цій же ситуації суд не вбачає із положень Контракту № 14/09-2021-1 подібної чіткої процедури. Навпаки приписи п. 4 Контракту № 14/09-2021-1, які визначають умови платежів не містять конкретного порядку оплати партії товару, що на думку суду, залишає певну свободу розсуду для контрагентів в порядку оплати замовлених партій товару.

Натомість суд звертається до п. 5.1. згаданої вище Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України» й зазначає, що в цьому пункті Вищий адміністративний суд України проаналізував проаналізував практику різних адміністративних судів й дійшов до висновку про те, що суд не може розглядати ті обставини «які не були досліджені органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів». Цей висновок Вищий адміністративний суд України навів стосовно тих справ, в яких під час судового розгляду митний орган у відзиві на позовну заяву наводив нові неточності у наданих документах, які не були згадувані в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості.

В контексті цього суд наголошує, що в оскаржуваному рішенні митний орган звернув увагу лише на «загальне посилання у банківських документах на контракт», однак митний орган не наголошував на тому, що обидва банківські платіжні документи містять вказівку на передоплату товару.

Насамкінець суд також відхиляє доводи митного органу про відсутність у платіжних дорученнях відміток банку, оскільки в подальшому представник позивача разом із відповіддю на відзив долучив до матеріалів справи повністю ідентичні платіжні інструкції № 6 та № 7, які містять відмітки банку.

Враховуючи наведе, суд дійшов висновку про те, що позивач надав митному органу належні та достатні документи, на підставі яких існувала можливість перевірити заявлені числові значення складових митної вартості товару, чого митний орган, однак не зробив.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення про те, що «надано специфікацію до контракту, де зазначено поставка партії товару має відбутися у серпні 2023» суд бере до уваги пояснення позивача про те, що продавець протермінував узгоджений період поставки, й така, врешті, відбулась пізніше. Водночас неточна вказівка у специфікації стосовно періоду поставки товару не стосується числових значень складових митної вартості товару. Наведене на думку суду означає, що таке зауваження відповідача є формальним та безпідставним.

Доводи відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення про те, що «довідку про вартість транспортних послуг видано ТзОВ «Євро Форвардінг», однак відповідно до CMR перевізником за даною партією товарів є ФОП ОСОБА_3 . Жодних документів щодо відносин між цими підприємствами не надано» суд відхиляє, оскільки вище суд встановив, що позивач для перевезення товару залучив ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ», яке в свою чергу залучило до перевезення вантажу ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Договором транспортної експедиції № 010820232 від 01.08.2023 та Договором транспортної експедиції № 11/09-23 від 11.09.2023, які позивач надав до митного оформлення в порядку ч. 8 ст. 55 МК України.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення щодо проформи інвойсу про те, що «сума не відповідає інвойсу та графік платежів не відповідає наданим платіжним інструкціям» суд зазначає таке.

До митного оформлення позивач надав проформу-інвойс QX230602 на суму 36510, що, справді, відрізняється від фактурної вартості за комерційним інвойсом (36000,42 дол. США). Суд бере до уваги доводи позивача про те, що формування проформи-інвойсу передує формуванню комерційного інвойсу, й зазначає, що подібна практика є сталим звичаєм ділового обороту. На підставі цього суд звертає увагу на те, що в цьому випадку Рахунок-фактура № QX230602 від 21.08.2023 був тим документом, який визначав остаточну фактурну вартість товару, числове значення якої збігається із відомостями у специфікації товару.

Стосовно доводів відповідача у гр. 33 оскаржуваного рішення щодо «у п. 1.3 договору на перевезення зазначено, що перевезення відбувається на підставі заявок. Заявка до митного оформлення не надана» та доводів у листі від 23.12.2024 за № 7.4-2/7.4-15-02-/13/33868 щодо змісту заявки на організацію транспортування та експедицію вантажу № ЄФ000007473 від 11.08.2023 суд зазначає, що такі зауваження є формальними, оскільки приписи ст. 53 МК України визначають вичерпний перелік документів, які декларант може надати митному органу на підтвердження заявлених числових значень митної вартості товарів, й заявка на перевезення товарів не визначена у цьому переліку. На думку суду, заявка на перевезення товарів є лише організаційним документом між покупцем та його перевізником. Врешті, згадані приписи п. 1.5 та п. 1.6 Договору транспортної експедиції № 11/09-23 від 11.09.2023 та № 01082023 від 01.08.2023 не стосуються числових значень вартості транспортування товару, а отже недоліки заповнення заявки в цій частині не можуть впливати на можливість митного органу перевірити заявлені числові значення складових митної вартості товару.

Суд констатує, що позивач дотримався вимог п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України й надав до митного оформлення документи, які містять відомості «про вартість перевезення оцінюваних товарів», а саме: Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 7910 від 25.10.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № ЄФ000007473 від 11.08.2023. В подальшому позивач долучив до скарги від 16.01.2024 платіжні доручення №3374 від 09.11.2023; № 3919 від 28.11.2023; № 3972 від 05.12.2023; № 4005 від 07.12.2023, загальна сума яких збігається із сумою в рахунку на оплату № 7910 від 25.10.2023 й становить 155 723,79 грн.

Стосовно доводів відповідача у листі від 23.12.2024 за № 7.4-2/7.4-15-02-/13/33868 щодо змісту експертного висновку № 19-09/1248 від 09.11.2023 суд зазначає, що з листа президента ЛТПП від 12.01.2024 № 19-09/28 підтверджується, що експертний висновок підписується експертом який проводив експертизу, водночас підпис експертного висновку іншими посадовими особами не передбачається. Наведені відомості узгоджуються із приписами Положення про загальний порядок надання послуг з цінової інформації торгово-промисловими палатами в Україні, затвердженого рішенням Президії ТПП України від 30.01.2020 № 52(4).

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Суд також наголошує на тому, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Надання декларантом додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товару.

Однак з переліку витребуваних митним органом документів неможливо встановити недоліки яких з наданих позивачем документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Відтак спотвореним було отримання позивачем вичерпної інформації щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у митних деклараціях вартістю.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем разом із митними деклараціями документи були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості декларованого товару за основним методом та давали відповідачу підстави для прийняття рішень щодо визнання заявленої митної вартості такого товару.

З приводу обраного відповідачем методу коригування суд зазначає наступне.

Суд з`ясував, що митний орган застосував другорядний метод коригування « 2б» згідно ст. 60 МК України.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодекс якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Таким чином, здійснюючи коригування митної вартості товарів за способом « 2б» (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) митний орган у рішенні про коригування митної вартості товарів окрім інформації про номер та дату митної декларації-джерела коригування, повинен також навести пояснення про зроблені коригування на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, а також вказати які були умови поставки, комерційні умови згідно з митною декларацією-джерелом коригування.

Крім того, відповідно до ч. 2-4 ст. 60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Суд з`ясував, що в усіх оскаржуваних рішеннях містилась лише вказівка на дату та номер митної декларації джерела коригування, вартість товару за 1 кг, а також вказівка на те, що коригування на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів не здійснювалося. Таким чином, митний орган в оскаржуваних рішеннях не навів вказівки на умови поставки та комерційні умови, які давали б змогу декларанту встановити, що коригування було здійснено за ціною аналогічного та/або подібного товару.

Отже, обираючи метод коригування митної вартості товарів, відповідач діяв не у спосіб, та не в межах, передбачених законом, а відтак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є незаконними не необґрунтованими й підлягають скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ураховуючи наведені вище мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають наведеним вимогам у ч. 2 ст. 2 КАС України, позаяк є необґрунтованими та незаконними, а відповідач не довів правомірності його у частині визначення митної вартості імпортованого товару, тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вищевикладеного, судовий збір на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/400272/2 від 31.10.2023;

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «НАК» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «НАК» (79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 176, корп. 5; )

Відповідач: Львівська митниця (79000 м. Львів вул. Костюшка 1; ).

СуддяР.П. Качур