Справа № 522/18691/24
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря-Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №9 в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

УСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора 1 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Гільберга Р.О. щодо складання постанови серії ЕНА № 3288573 від 18 жовтня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн та закриття провадження у справі.

В обгрунтування вимог позивачка вказала на те, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості, однак постанова складена з порушенням законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи Разом з нею в попутному напрямку в різних смугах також рухалися автомобілі зі швидкістю, яка перевищувала швидкість її автомобілю. Поліцейським повідомлено і продемонстровано фіксацію приладом, яка склала 74 км/год, вона не погодилася вказавши на те, що прилад не був встановлений стаціонарно і на фіксування швидкості міг вплинути поліцейський. Однак зазначила, що вона їхала зі швидкістю 67 км/год, що за вимогами ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для притягнення до відповідальності оскільки перевищення склало 17 км/год.

29 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позов за змістом якого представник відповідача заперечує проти вимог та вказує на те, що вони є необгрунтованими, не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства, спрямованими на намагання позивача уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Позивачка перевищила швидкість, що було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II TC008402 та підтверджується відеозаписами та роздруківкою з вимірювача та відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських.

30 жовтня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі.

15 січня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси передав справу за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

Після надходження та реєстрації справи суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України.

28 січня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.

Позивачка в засідання призначене на 26 лютого 2025 року не з`явилася, повідомлена належним чином шляхом отримання 05 лютого 2025 року судової повістки та копії ухвали на електронну пошту зазначену в позові. Про причини неявки суд не повідомляла.

Представник відповідача також був повідомлений належним чином на електронну пошту до електронного кабінету, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до вимог ч.2 ,3 ст.286 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В силу вимог ст.268 КАС України сторони вважаються належним чином повідомленими, тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2024 року інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гільбергом Р.О. за адресою: м. Одеса, вул. Балківська 117 виявив транспортний засіб (далі-ТЗ) TOYOTA СAMRY іменний номерний знак «16 JURIST» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка керувала ТЗ зі швидкістю 75 км/год в межах населеного пункту, де швидкість руху обмежена 50 км/год, чим перевищила допустиму швидкість на 25 км/год, та порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР) за дане правопорушення передбачено адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративне правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM ТС 008402 та підтверджується відеозаписами із вищезазначеного лазерного вимірювача швидкості рух «_І3200_1018_104309.jmx» та фотофайлом з TruCAM ТС 008402 «Фотофайл 1», а також відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських № 474498 (10:44 год), №474888 (10:51 год). Зазначені відеозаписи, засвідчені електронним цифровим підписом, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, додаються до даного відзиву.

На фото з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ТС 008402 чітко зазначено: дата здійснення вимірювання швидкості руху 18.10.2024, 10:43:08; дозволена швидкість з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год; швидкість з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 75 км/год; дистанція на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 252,8 м; серійний номер лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів ТС 008402.

Отже, відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектор відреагував на виявлене ним порушення Правил дорожнього руху та, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб, під керуванням позивачки .

Інспектор повідомив позивачці причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 75 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год. та, відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб.

Після чого, інспектор повідомив позивача, що за дане правопорушення, передбачено штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП

Позивачка скористалася своїми правами та в постанові вказала про незгоду з висновками через те, що прилад не встановлений стаціонарно.

У подальшому, інспектор відповідно до частини 1 статті 283 та пункт 1 частини 1 статті 284 КУпАП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - інструкція №1395).

Пунктом 12.9. ПДР визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4,12.5,12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію правопорушення та щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а саме: правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу ТгuСАМ № ТС008402, з фото та відео знімків яких вбачається рух транспортного засобу та в графі обмеження (перевищення) швидкості, км./год. вказано 50, тобто при обмеженні швидкості руху в 50 км/год. допущено перевищення в 25 км/год. Також на фотознімку вказано, що швидкість руху автомобілю зафіксована приладом була 75 км/год.

Так встановлено, що відповідачем були дотримані вимоги законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивачу були роз`яснені його права та надана можливість користуватися ними на власний розсуд.

Апеляційні адміністративні суди неодноразово підтверджували законність використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 з рук, оскільки він є ручним вимірювачем швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання.

Крім того, чинним законодавством України, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліції» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості TruCam (тому використання з руки - дозволено), такого висновку дійшли судді П`ятого апеляційного адміністративного суду в постановах у справах № 521/6527/21 від 17 листопада 2021 року, №489/2084/24 від 11.066.2024 р., 523/13117/24 від 24.09.2024 р.

Здійснивши детальний аналіз інструкції з використання TruCam від виробника, слід дійти висновку, що вимірювальний прилад швидкості TruCam конструктивно створений для роботи з руки. Коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки ніж передбачено виробником (свідоцтвом про повірку). У випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання.

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Аналізуючи приписи п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» можна дійти висновку, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, яка працює не в автоматичному режимі з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Зміст вказаної норми передбачає право поліції, може закріплювати технічні засоби, а може і не закріплювати, як в даному випадку з урахуванням технічної характеристики та можливостей даного приладу.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29474, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС008402 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування до 15.10.2024 року (копія свідоцтва долучена до матеріалів справи).

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначається, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Окрім того, в обґрунтування власної позиції позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення встановленого Правилами дорожнього руху обмеження швидкості руху, та, відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Водночас, подані стороною відповідача відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ТС 008402, фотофайл 1 з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів, відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст. ст. 72,73,74,75,76 КАС України відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є належними, достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що інспектор поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивачки, розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, ґрунтується на повному та всебічному розгляді справи, належних, допустимих та достатніх доказах вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо необхідності визнання її незаконною та скасування безпідставні.

Керуючись ст.ст. 72,77,79,90,139,241,243-246,250,255,286,295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту складення.

Суддя