Справа № 335/1246/25
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1246/25 2-а/335/42/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В. за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача Кравченка О. П., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_2 в особі представника Кравченка Олега Павловича до Поліцейського роти2 батальйону 4 Управління Патрульної поліції Яшарова Івана Володимировича, Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 в особі представника Кравченка Олега Павловича звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Поліцейського роти 2 батальйону 4 Управління Патрульної поліції Яшарова Івана Володимировича, Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.01.2025 року, поліцейським роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, рядовим поліції Яшаровим Іваном Володимировичем складено постанову серія ЕHA № 3922887 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови «23.01.2025 21:26:13 м. Запоріжжя, вулиця Фортечна 90А Водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 ПДР України чим порушив п.34 ПДР - Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг».Відповідно до п. 7 вказаної постанови: «7. До постанови додаються: Відео в архіву Motorola solutіоn VB 400 470279»..У постанові від 23.01.2025 зазначено, що водієм скоєно правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП 23.01.2025 о 21:26:13. Натомість при ознайомленні із відеозаписом з`ясовано, що фактично 23.01.2025 наряд поліції, у складі із поліцейським Яшаровим І.В., рухались на поліцейському автомобілі вулицями міста аж до зупинки о 21:00:10. Після зупинки працівники поліції підійшли до ОСОБА_2 , який одразу вийшов із автомобіля HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на стоянці. Після того ОСОБА_2 вказаним автомобілем не керував. Зокрема, згідно відеозапису, о 21:26:13, коли, згідно оскаржуваної постанови від 23.01.2025: водій, керуючи ТЗ, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 ПДР України чим порушив п.34 ПДР - Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, цей водій стояв поряд з працівниками поліції, один з яких працював на планшеті. Відповідно, зазначені у постанові від 23.01.2025 дані про час скоєння адміністративного правопорушення не відповідають дійсності. Так само, зазначений відеозапис не містить у собі даних про факт перетину вузької суцільної лінії (пункт 1.1 ПДР) при русі по вул. Фортечна, 90А (пункт 34 ПДР, про порушення якого зазначено у постанові від 23.01.2025). Постанова від 23.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності є такою, що винесено Відповідачем не у відповідності до приписів ст. 280 КУпАП, тобто без належного з`ясування обставин, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та всупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу. Враховуючи, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, з огляду на порушення відповідачем при винесені оскаржуваної постанови норм чинних нормативно - правових актів та недоведеність вини позивача, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідачу був встановлений п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, зазначивши наступне.

23.01.2025 р. під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно ч.3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимоги ПДР України. Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчуюсь особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках - якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1. Під час несення служби 23.01.2025 року поліцейським було зупинено транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» та перетнув її, чим порушив п.34 ПДР України. В наступному, в ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається доадміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не заявляв. шо підтверджується відеозаписом який долучається до відзиву на позовну заяву. Після зупинення транспортного засобу, під керуванням Позивача, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі у .лікаря-нарколога - відмовився. На водія ОСОБА_2 було складено протокол ЕПР l №228677 за ч.1 ст.130 КУпАП та направлено на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, справа №331/822/25, який призначено на 21.01.2025 о 08 год 50 хв.. Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова серії ЕНА № 3922887 від 23.01.2025 року за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263 - 277, 280-283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Ухвалою від 17.02.2025 року здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження із викликом сторін. Призначено судове засідання

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити. Вказав, що у матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем п.34 ПДР, а даних про факт перетину вузької суцільної лінії при русі по вул. Фортечна, 90А матеріали справи не містять, з наданого відповідачем відео неможливо встановити чи дійсно було таке порушення. Окрім того, у час порушення який вказано в оспорюваній постанові позивач перебував поруч з працівником поліції і спілкувався, а тому не міг скоїти правопорушення у час зазначений в оспорюваній постанові.

У судовому засіданні поліцейський роти 2 батальйону 4 УПП Яшаров І.В. проти позову заперечував, зазначивши, що на відео з відео реєстратора вбачається, що факт порушення мав місце. Щодо твердження позивача про невідповідність часу вказаного у постанові і зображеному на відео, то повідомив, що правопорушення мало місце у той час, який зображено на відео, приблизно о 21 годині, а не о 21:26 год. як вказано у постанові, що сталося внаслідок збоїв у програмному забезпеченні планшету за допомогою якого складається постанова. У постанові дійсно вказано невірний час вчинення правопорушення 21:26:13.

Інші учасники не з`явилися, повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що посадовою особою винесено постанову серії ЕНА № 3922887 від 23.01.2025 року за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої 23.01.2025 21:26:13 м. Запоріжжя, вулиця Фортечна 90А Водій керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 ПДР України чим порушив п.34 ПДР - Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, внаслідок чого ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340, 00 грн.

Диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд встановив, що згідно з оскаржуваною постановою позивач порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 вузька суцільна лінія, чим порушив п.34 ПДР.

Так, детальний опис груп і значень дорожньої розмітки наведений у розділі 34 «Дорожня розмітка» ПДР України.

Відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія).

Лінія 1.1 «вузька суцільна лінія» поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно до п. 1.7 (напрямна розмітка переривчаста лінія) - позначає напрямок смуг руху в межах перехрестя в разі необхідності вказати траєкторію руху транспорту, позначає розриви в суцільній розмітці 1.1 , 1.3 для можливості здійснення повороту чи розвороту, а також позначає межі відведених майданчиків для паркування на безоплатній основі вздовж проїзної частини;

Обов`язок доказування в даній категорії справ покладається на відповідача.

Відповідач на обґрунтування відзиву та правомірності своїх дій надав відеодиск, із відеозаписом процесу фіксації порушення та притягнення позивача до відповідальності.

Разом із тим, із дослідженого відеозапису встановлено, що на відео міститься лише слідування автомобіля поліцейських за автомобілем HYUNDAY TUCSON, який здійснив поворот ліворуч з головної дороги по вул. Іванова біля буд. 90 А по вул. Фортечній в бік вул. Фортечної, вимогу зупинитися, зупинку вказаного автомобіля, факт керування автомобілем саме позивачем, з огляду на те, що саме позивач відкрив водійські дверцята та вийшов з них одразу ж після зупинки. Відеозапис спростовує твердження позову, що автомобіль HYUNDAY TUCSON, був припаркований на стоянці, оскільки з наданої безперервної відеофіксації встановлено, що вказаний автомобіль рухався від автомобіля працівників поліції і був зупинений біля будинку після чого одразу ж з нього вийшов позивач.

При цьому, з даного відеозапису суд не вбачає, що відповідачем належно задокументовано факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме, що ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 р.34 ПДР України, оскільки відеофіксація долучена до відзиву зроблена темної пори доби та із відстані, яка унеможливлює спостереження за дорожньою розміткою і не відображає факт її перетину ОСОБА_2 , з урахуванням тих обставин, що на вказаному проміжку дороги у суцільній дорожній розмітці є розриви п.1.7. ПДР для можливості здійснення повороту чи розвороту, що також чітко видно із наданої відповідачем відеофіксації. А тому з відстані між автомобілями під керуванням позивача та поліцейським автомобілем у сукупності із наявністю розриву у суцільній дорожній розмітки на цьому відрізку дороги, не є можливим встановлення факту перетину позивачем саме суцільної дорожньої розмітки п.1.1 ПДР, а не місця її розриву передбачене п.1.7 р.34 ПДР, для здійснення розвороту, що дозволено ПДР.

З урахуванням наведеного, суд не може вважати відеозапис належним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Водночас, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення ним правопорушення суд не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В даному випадку, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, проте таких належних і достовірних доказів відповідачем не надано.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог п.1.1 р.34 Правил дорожнього руху, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП і відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.

Крім вищенаведеного суд зазначає, що дійсно у постанові від 23.01.2025 зазначено, що водієм скоєно правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП 23.01.2025 о 21:26:13. Натомість при ознайомленні із відеозаписом з`ясовано, що фактично 23.01.2025 наряд поліції, у складі із поліцейським Яшаровим І.В., рухались на поліцейському автомобілі вулицями міста аж до зупинки о 21:00:10. Після зупинки працівники поліції підійшли до ОСОБА_2 , який одразу вийшов із автомобіля HYUNDAY TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 . Після того ОСОБА_2 вказаним автомобілем не керував. Зокрема, згідно відеозапису, о 21:26:13, коли, згідно оскаржуваної постанови від 23.01.2025: водій, керуючи ТЗ, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 ПДР України чим порушив п.34 ПДР - Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, цей водій стояв поряд з працівниками поліції, один з яких працював на планшеті. Відповідно, зазначені у постанові від 23.01.2025 дані про час скоєння адміністративного правопорушення не відповідають дійсності.

У судовому засіданні поліцейський, який склав оспорювану постанову повідомив, що дійсно зазначені у постанові від 23.01.2025 дані про час скоєння адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, однак повідомив, що вказані обставини сталися внаслідок збою у програмному забезпеченні при оформленні постанови і дійсно порушення мало місце приблизно о 21:00 год. Фактично зазначення невірного часу вчинення правопорушення у постанові визнані відповідачем у судовому засіданні.

Суд зазначає, що неточності чи технічні описки у постанові не можуть бути самостійною підставою для визнання неналежним доказом відео з відеореєстратора, за умови, якщо особою вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, проте у даній справі є недоведеним факт порушення позивачем п. 1.1. р.34 ПДР. Разом із тим, з огляду на недоведеність порушення позивачем п.1.1 р. 34 ПДР, інші обставини позову, у тому числі невірно зазначений час вчинення порушення, вказаний у постанові не є підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення, не подав належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому з цих підстав позовні вимоги необхідно задовольнити, постанову у справі про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.8,9,20,44,47,77,90,192,210-211,241-246,250,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 в особі представника Кравченка Олега Павловича до Поліцейського роти2 батальйону 4 Управління Патрульної поліції Яшарова Івана Володимировича, Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3922887 від 23.01.2025 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати, провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.В. Апаллонова