Справа № 308/17457/24
Суддя: Наумова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Наумова Н.В.,

за участі секретаря судових засідань Передерій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левченко Марія Миколаївна до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне стягнення,-

встановив:

28.10.2024 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Левченко М.М. звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 13.10.2024 начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було складено протокол № 4002 про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суть правопорушення викладена у протоколі наступним чином: «13.10.2024 о 09-00 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обоє`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов1язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоровя Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України 4 за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Чим вчинив (ла) правопорушення, як військовозобов`язаний, передбачене частиною З статті 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду в частині відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.».

На підставі вказаного протоколу 13.10.2024 Відповідачем була складена постанова про адміністративне правопорушення щодо позивача, в якій зазначено, про те, що він має сплатити штраф у розмірі 25 000 гривень. Ця постанова була пред`явлена позивачу для ознайомлення та підпису. Утім, всупереч вимогам ч. 1 ст. 285 КУпАП її копія не була надана позивачу.

Позивач не погоджується із Протоколом і винесеною на його підставі постановою про адміністративне правопорушення в цілому, вважає, що вказані документи підлягають скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю його вини, а також через процедурні порушення при формуванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема при складанні Протоколу, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, винесенні Постанови про адміністративне правопорушення від 13.10.2024, а також порушення відповідачем вимог КУпАП в частині ненадання особі, стосовно якої складено постанову про адміністративне правопорушення її копії.

Так, у протоколі вказано про те, що позивач порушив ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. В той же час, Позивач пред`являв відповідним посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 наявну щодо себе інформацію в мобільному застосунку «ІНФОРМАЦІЯ_9» про наявність в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про дату проходження Позивачем ВЖ - 07.05.2024. Інформація про це викладена у поясненнях Позивача до протоколу. Копії пояснень Позивач не може надати суду, адже Відповідач, відібравши у Позивача телефон не дав можливості сфотографувати пояснення, а також не надав Позивачу їх копію.

Звертає увагу на те, що, абз. З глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08,2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, встановлено, що постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Враховуючи зазначене, підстави для тверджень про ухилення Позивача від проходження медичного огляду відсутні, так як ним в повній мірі виконано відповідні вимоги законодавства і це підтверджується офіційними відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, шо як були пред`явлені Позивачем представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і мали бути перевірені ними самостійно в силу примітки до ст. 210 КУпАП.

Крім того, позивач вважає, що до нього безпідставно застосовано максимальний розмір штрафу, який передбачає санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Обґрунтування застосування саме такого розміру штрафу Відповідачем не надано, що свідчить про упереджене ставлення та формальний підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача.

Зазначає, що в оскаржуваному протоколі не наведено жодних доказів (в т.ч. показань свідків що свідчили б про відмову позивача від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Як же було зазначено, ВЛК було ним пройдено менше, ніж 12 місяців до прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, в даних мобільного застосунку «ІНФОРМАЦІЯ_9» вказано про те, що позивач є придатним до військової служби. На даний час позивач мобілізований до лав Збройний Сил України, що також свідчить про те, що відомості про проходження ним ВЛК та його придатність до проходження військової служби були використані Відповідачем, а отже були в його розпорядженні. Отже, склад правопорушення, яке ніби то вчинив Позивач, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП відповідачем не доведений. Таким чином відповідачем як суб`єктом владних повноважень при складенні протоколу та винесенні відповідної постанови від 13.10.2024 на підставі нього не було досліджено повно, всебічно та об`єктивно всі обставини справи, чим було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому вказана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2024, прийняту відповідачем відносно ОСОБА_1 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25000 гривень, а провадження у справі -закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору. І

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.01.2025 від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву в якому він серед іншого зазначає, що 13.10.2024 р., позивач категорично відмовився проходити медичний огляд військово-лікарською комісією, при тому, що абз. 1 ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Посилання ОСОБА_1 в поясненні до протоколу №4002 від 13.10.2024 р. на те, що він відмовляється від проходження медичного огляду, так як проходив медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де перебуває на військовому обліку, лиш підтверджує вчинення ним правопорушення, яке зафіксоване протоколом по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.20924 р. №4002.

Таким чином, в ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до приписів встановлених абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154, вживались заходи щодо призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку)

На підставі викладеного просить суд прийняти законне і обґрунтоване рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від його представника - адвоката Очкур К.І. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суддя зазначає, що ст. ст. 44, 45 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2024 начальником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було складено протокол № 4002 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

13 жовтня 2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 винесено Постанову № 7002-1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 25 000,00 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у постанові зазначено 13.10.2024 о 09-00 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі працівників Національної поліції, де було встановлено, що останній порушує ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обоє`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 до протоколу №4002 вбачається, що ОСОБА_1 офіцер запасу медичної служби, відмовився від проходження медичного огляду так як проходив медичний огляд в травні 2024 року, який на даний час є чинним. Медичний огляд проходив в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де перебуває на військовому обліку. Про це вказано в додатку резерв плюс, також ці дані є в особовій справі.

Як вбачається з фотокопії додатку «ІНФОРМАЦІЯ_9» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно постанови ВЛК: придатний, дата ВЛК 07.05.2024 року, ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_7 , звання молодший лейтенант.

Відносини між сторонами регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

.

Відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

Проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації та в особливий період (далі Порядок № 650).

Абзацом 5 Порядку № 560 визначено, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Статтею 68 Порядку № 560, встановлено, що у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження.

Згідно із ст. 69 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст.247 КУпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Позивач своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, та на підтвердження своєї позиції надав суду відомості, які стверджують проходження ним ВЛК 07.05.2024 року та придатністю до служби, які відповідачем до уваги взято не було при винесені оскаржуваної постанови.

За принципом презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, не доведений.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КУпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до переконання щодо ненадання належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245-246, 251, 268, 283 КУпАП, ст.ст.2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левченко Марія Миколаївна до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 від 13 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 25 000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова