Справа № 380/26102/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 рокусправа № 380/26102/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, позивач) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВПВР, відповідач), у якій просить:

- скасувати постанову від 16.12.2024 ВП № 76129511 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець при виконанні виконавчого листа, виданого Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/3139/24 від 17.09.2024, не врахував факту виконання ГУ ПФУ у Львівській області виконавчого документа. Позивач зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/3139/24, ГУ ПФУ у Львівській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Таким чином, штраф за невиконання рішення суду накладений державним виконавцем ВПВР безпідставно.

Ухвалою від 02.01.2025 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 27.01.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 27.01.2025, отримано відповідачем 28.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи невиконання без поважних причин рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що 14.06.2024 Львівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №380/3139/24, згідно з яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнив частково. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 16.07.2024.

17.09.2024 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №380/3139/24 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

05.11.2024 головним державним виконавцем ВПВР винесено постанову про накладення штрафу у ВП № 76129511, згідно з якою за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на ГУ ПФУ у Львівській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 позов ГУ ПФУ у Львівській області задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову від 05.11.2024 ВП № 76129511 державного виконавця ВПВР про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Проте, незважаючи на це, 16.12.2024 відповідачем було прийнято постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 10200,00 грн.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України Про виконавче провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частинах першій, другій статті 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. п. 1 та 16 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У ч. ч. 4, 5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України Про виконавче провадження).

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №380/3139/24, ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.

Листом від 11.01.2024 позивач повідомив відповідача про те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі №380/3139/24 виконано. Проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідачем не враховано цього листа ГУ ПФУ у Львівській області та накладено на позивача штраф в розмірі 5100,00 за невиконання рішення суду.

В подальшому постанову від 05.11.2024 ВП № 76129511 державного виконавця ВПВР про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. було визнано протиправною та скасовано на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.24 у справі 380/23519/24.

Однак, при вирішенні цього спору слід також врахувати таке.

З наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії в пенсійній справі № В57624 ОСОБА_1 з 01.10.2017 видно, що ГУ ПФУ у Львівській області було перераховано пенсію з 01.01.2017, виходячи з 86% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром. Як підстава перерахунку вказано: рішення суду.

Тобто з вказаного перерахунку неможливо встановити, на підставі якого саме рішення суду такий перерахунок здійснено, що робить неможливим твердження про що, що рішення суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24 виконано в повному обсязі.

Водночас, позивачем до справи долучено ще один перерахунок пенсії в пенсійній справі № В57624 ОСОБА_1 з 01.08.2024, в якому підставою перерахунку вказано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24, тобто саме те рішення, за невиконання якого державним виконавцем ВПВР на ГУ ПФУ у Львівській області накладено штраф.

З аналізу вказаного перерахунку видно, що такий здійснено з 01.08.2024 (тобто вже після набрання законної сили рішенням від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24). Основний розмір пенсії обчислено як 86% грошового забезпечення ОСОБА_1 , однак, пенсію знову обмежено максимальним розміром та при підсумку пенсії 39944,24 грн., розмір пенсії складає 32407,23 грн., що суперечить резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24.

Суд нагадує, що згідно резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24 було зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 на підставі довідок Спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Західного регіону №183 і №184 від 05.07.2022, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, однозначно можна стверджувати, що рішення суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24 виконано не повністю, оскільки відповідач хоч і обчислив розмір пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 86% грошового забезпечення, однак, знову обмежив пенсію максимальним розміром.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Львівській області, здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 у справі № 380/3139/24, виконав таке рішення неповністю, що є підставою для застосування до позивача штрафу за невиконання рішення суду, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Звідси, у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 287, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна