Справа № 480/7975/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 р. Справа № 480/7975/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 29.10.24 по справі № 480/7975/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області, апелянт), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, яка полягає у не проведенні з 20.03.2024 перерахунку та виплаті йому пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області провести з 20.03.2024 перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, яка полягає у не проведенні з 20.03.2024 перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області провести ОСОБА_1 з 20.03.2024 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив суд скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 20.03.2024 Конституційний Суд України прийняв рішення №2-р(ІІ)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі- Закон №3668-VI) зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ ( далі- Закон №796-ХІІ) зі змінами, припис першого речення ч.3 ст.67 Закону №796-ХІІ зі змінами.

З огляду на наведене, у період по 19.03.2024 положення статті 2 Закону №3668-VI, що поширює свою дію на Закон №796- ХІІ, та припис першого речення ч.3 ст.67 Закону №796-ХІІ, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню.

Що стосується періоду з 20.03.2024 (дата набрання чинності Рішенням КСУ), то головним управлінням здійснюється його опрацювання, на даний час визначається механізм та коло осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на яких розповсюджується дія даного Рішення. Після їх визначення Рішення КСУ буде виконано у встановленому порядку.

Апелянт звернув увагу, що ГУ ПФУ в Сумській області не відмовляється виконувати Рішення КСУ від 20.03.2024, проте для його виконання необхідно визначити механізм та коло осіб, які перебувають на обліку в органах, та на яких поширюється дія цього Рішення. Зазначена процедура потребує певного періоду часу.

Позивач правом на подання відзиву не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №796-ХІІ.

Згідно з протоколом про перерахунок пенсії, ГУ ПФУ в Сумській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023, за результатами якого розмір його пенсії з надбавками склав 28783,89 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн, а з 01.03.2024 розмір пенсії позивача з надбавками в результаті перерахунку відповідачем склав 30391,09 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії - 23610,00 грн (а.с.9-10).

02.08.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 20.03.2024, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 визнано неконституційним припис статті 2 Закону № 3668-VI, що поширює свою дію на Закон № 796-ХІІ, а також із урахуванням індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі- Постанова №168) та індексації, передбаченої постановою КМУ від 24.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі-Постанова №185) з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.11).

ГУ ПФУ в Сумській області листом від 29.08.2024 №1800-0202-8/37263 повідомило позивача, що на виконання Постанови №168 та Постанови №185 йому було проведено індексацію пенсії з 01.03.2023 та з 01.03.2024. З 01.03.2024 розмір пенсії позивача становить 23610,00 грн (прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 2361,00 грн х 10) з урахуванням норм чинного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, припис першого речення ч.3 ст.67 Закону №796-ХІІ зі змінами визнано неконституційним. Водночас зазначені норми не приведені у відповідність з рішенням Конституційного Суду України. Враховуючи зазначене, підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відсутні (а.с.12).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні з 20.03.2024 перерахунку та виплати йому пенсії по інвалідності без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність з урахуванням індексації, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 20.03.2024 відповідач не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, припис першого речення частини 3 статті 67 Закону №796-XII. Обмежуючи пенсію позивачу максимальним розміром з 20.03.2024, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначені Законом №796-ХІІ.

За змістом ст.1 Закону №796-XII цей акт права спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до ст.49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 ст.54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Колегія суддів зазначає, що механізми та процедури обчислення розміру пенсії відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ деталізовані приписами Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Згідно з ч.3 ст.67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч.3 ст.27 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон №1058-ІV) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі ст. 2 Закону №3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 (в редакції, чинній на час перерахунку пенсії позивача), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону № 796-ХІІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.09.2023 у справі №120/1602/23, від 15.11.2023 у справі №120/6735/23, від 28.02.2024 у справі №240/20830/21, від 24.04.2024 у справі №580/365/20, що враховані судом на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

У спірних правовідносинах позивачу було проведено перерахунок пенсії на виконання Постанови №168 та Постанови №185. Внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023 її розмір перевищив максимальний та становив 28783,89 грн, але був обмежений максимальним розміром пенсії 20930,00 грн. Внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01.03.2024 її розмір перевищив максимальний та становив 30391,09 грн, але був обмежений максимальним розміром пенсії 23610,00 грн.

Тому, оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

На момент виникнення спірних правовідносин (на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії 01.03.2024 року) зазначені положення Закону № 3668-VI та ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ХІІ неконституційними не визнавалися, були чинними, а тому підлягали застосуванню.

Верховний Суд у постанові від 04.07.2024 у справі №580/7744/23 зазначив, що у період з 01.03.2023 по 20.03.2024 положення статті 2 Закону №3668-VI, що поширює свою дію на Закон №796-XII, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII, які встановлювали обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, були чинними, а тому підлягали обов`язковому застосуванню відповідачем.

Разом з тим, Конституційний Суд України у межах розгляду справи № 3-123/2023(229/23), у рішенні від 20.03.2024 № 2-р(ІІ)/2024 дійшов висновку, що припис статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон № 796-XII зі змінами та припис першого речення ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Таким чином, враховуючи висновки КСУ, викладені у рішенні № 2-р(II)/2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 20.03.2024 правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.

З урахуванням наведено вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Сумській області, та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Сумській області про те, що для виконання Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 необхідно визначити механізм та коло осіб, які перебувають на обліку в органах, та на яких поширюється дія цього Рішення, а зазначена процедура потребує певного періоду часу, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що з 20.03.2024 відповідач не має правових підстав обмежувати пенсію позивача максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, і застосування такого обмеження не залежить від того коли саме пенсійні органи визначать механізм та коло осіб, на яких поширюється дія цього Рішення.

З огляду на наведене вище, відповідні доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Сумській області про не порушення законних прав та інтересів позивача в частині обмеження пенсії з 20.03.2024 року максимальним розміром, суперечать висновкам суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 311, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року по справі № 480/7975/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін