Справа № 320/12537/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Василенка Я.М., Собківа Я.М.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2023 № 4 форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за лютий 2022 на 18 031 244,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 4 807 811,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2023 № 4 форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за лютий 2022 року на суму 96 489,00 грн;

- зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві внести заяву ТОВ «Тріолан Композіт» про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) подану за лютий 2022 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав на те, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність фінансово-господарських операцій з контрагентами є необґрунтованими, а прийняті за результатами розгляду акта перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким його адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт», в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2022 року, за результатами якої складено акт від 17.11.2022 № 38667/26-15-07-04-04/43308422, в якому вказано про порушення вимог податкового законодавства з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до:

- завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2022 року на 18 031 244,00 грн;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за лютий 2022 року на суму 96 489,00 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 10 січня 2023 року:

- № 4, яким зменшено суму бюджетного з відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника за лютий 2022 року на 18 031 244,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 4 807 811,00 грн,

- № 4, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2022 року на 96 489,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованими є викладені Відповідачем в акті перевірки висновки про порушення Позивачем вимог податкового законодавства що стосуються його взаємовідносин з контрагентами.

Таким чином, правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, є оскаржувані податкові повідомлення-рішення Відповідача, що ґрунтуються на зазначених висновках акта перевірки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

Як визначено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

У відповідності до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Наведені вище норми вказують на те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Отже, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Позивачем (Покупець) та ТОВ «Прима Вектрум» (Постачальник) укладено Договір постачання товару 01.06.2021 № 0106/21-1, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю Товари, згідно Додатків до Договору, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Пунктом 1.2. Договору 01.06.2021 № 0106/21-1 визначено, що найменування, кількість та ціну Товару, Сторони узгоджують у специфікаціях, Постачальник зазначає в рахунку-фактурі та на підтвердження прийняття Товару Покупцем підписують видаткові накладні, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Згідно з п. 1.3. Договору 01.06.2021 № 0106/21-1 Товар, що є предметом цього Договору, на момент передачі його Покупцю належить Постачальнику на праві власності. Постачальник підтверджує, що інші (треті) особи не мають жодних прав на Товар, який є предметом цього Договору.

Як зазначено Позивачем в адміністративному позові, на виконання умов Договору від 01.06.2021 № 0106/21-1 ТОВ «Прима Вектрум» передано у власність Товариства:

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 5 123 890,80 грн (специфікація № 1 від 01.06.2021, видаткова накладна № 2 від 22.06.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 660 шт. на загальну суму разом з ПДВ 4 056 323,04 грн (специфікація № 2 від 22.06.2021, видаткова накладна № 3 від 22.06.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 5 173 895,04 грн (специфікація № 3 від 27.06.2021, видаткова накладна № 9 від 27.06.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 4 396 370,40 грн (специфікація № 4 від 02.07.2021, видаткова накладна № 13 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 1605 шт. на загальну суму разом з ПДВ 13 232 005,20 грн (специфікація № 5 від 02.07.2021, видаткова накладна № 14 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 1240 шт. на загальну суму разом з ПДВ 9 471 536,64 грн (специфікація № 6 від 02.07.2021, видаткова накладна № 15 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 936 шт. на загальну суму разом з ПДВ 5 176 660,32 грн (специфікація № 7 від 02.07.2021, видаткова накладна № 16 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 4 735 262,40 грн (специфікація № 8 від 02.07.2021, видаткова накладна № 17 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 1860 шт. на загальну суму разом з ПДВ 14 205 787,20 грн (специфікація № 9 від 02.07.2021, видаткова накладна № 18 від 02.07.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 936 шт. на загальну суму разом з ПДВ 5 176 660,32 грн (специфікація № 10 від 02.07.2021, видаткова накладна № 19 від 02.07.2021).

Постачальником на виконання вимог статті 201 ПК України складено податкові накладні № 1, № 2 від 22.06.2021 № 8 від 27.06.2021; № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8 від 02.07.2021.

Також, на виконання умов Договору 01.06.2021 № 0106/21-1 Постачальником забезпечено перевезення придбаного Товару до м. Києва, вул. Здолбунівська 6, що підтверджується товарно-транспортними накладними № Р02, РОЗ від 22.06.2021, № Р09 від 27.06.2021, №№ Р013, Р014, Р014-2, Р014-3, Р015, Р015-2, Р016, Р017, Р018, Р018-2, Р018-3, Р019 від 02.07.2021.

Крім того, між Позивачем (Покупець) та ТОВ «Терра Круз» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу товарів від 27.07.2021 № 2707-21/1, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти у власність від Продавця товари (надалі іменуються «товар» або «товари») та оплачує їх за ціною у відповідності до Розділу 2 цього договору. Перелік товарів, що передаються у власність Покупця визначаються у відповідних видаткових накладних.

Як зазначено Позивачем в адміністративному позові, на виконання умов Договору від 27.07.2021 № 2707-21/1 ТОВ «Терра Круз» передано у власність Товариства:

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 2480 шт. на загальну суму разом з ПДВ 13 459 823,04 грн (специфікація № 1 від 02.08.2021, видаткова накладна № 100 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 3 364 955,76 грн (специфікація № 2 від 02.08.2021, видаткова накладна № 101 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 3100 шт. на загальну суму разом з ПДВ 16 824 778,80 грн (специфікація № 3 від 02.08.2021, видаткова накладна № 102 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 620 шт. на загальну суму разом з ПДВ 3 364 955,76 грн (специфікація № 4 від 02.08.2021,' видаткова накладна № 103 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 527 шт. на загальну суму разом з ПДВ 2 860 212,40 грн (специфікація № 5 від 02.08.2021, видаткова накладна № 104 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 1536 шт. на загальну суму разом з ПДВ 8 336 406,53 грн (специфікація № 6 від 02.08.2021, видаткова накладна № 105 від 02.08.2021);

- сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі у кількості 660 шт. на загальну суму разом з ПДВ 3 582 049,68 грн (специфікація № 7 від 02.08.2021, видаткова накладна № 106 від 02.08.2021).

Продавцем на виконання вимог статті 201 ПК України складено податкові накладні, зокрема: №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 від 02.08.2021.

Умовами п. 3.2. Договору від 27.07.2021 визначено, що поставка здійснюється за рахунок залучення транспортних засобів третіх осіб. Продавцем забезпечено перевезення придбаних ТМЦ до м. Києва, вул. Здолбунівська 6, що підтверджується товарно-транспортними накладними №№ 100, 100/2, 100/3, 101, 102, 102/2, 102/3, 102/4, 103, 104, 105, 105/2, 106 від 02.08.2021.

Таким чином, з метою підтвердження реального характеру наведених вище правочинів, Позивачем надано копії наступних первинних документів: договорів та додатків до них, видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних (ТТН), виписок з банківських рахунків, актів приймання-передачі майна, специфікацій.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предмет, кількість і асортимент поставки визначені статтею 266 Господарського кодексу України, відповідно до якої предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Специфікація - це документ, який містить увесь спектр товарів, які є предметом договору поставки. Застосовується, коли договір передбачає поставку великої кількості різних товарів.

Разом з тим, Позивачем не надано будь-якого документа, який би містив характеристики придбаного товару: найменування, модель, вага, розміри тощо.

Зокрема, надані Позивачем специфікації до договорів містять лише загальне посилання на вид товару, а саме сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі.

Позивачем до Договору № 0106/21-1 від 01.06.2021 було надано:

- специфікацію № 1 від 01.06.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 620 шт.

- видаткову накладну № 2 від 22.06.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 620 шт.

Згідно до ТТН № Р02 від 22.06.2021 (супровідний документ на вантаж - видаткова накладна № 2 від 22.06.2021) Товар в кількості 620 штук відповідає масі брутто 21 020,00 т.

Відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 1) вага Товару (сонячного фотогальванічного елементу зібраного в модуль) складає 28,6 кг.

Отже, вага Товару згідно ТТН № Р02 від 22.06.2021 (21 020,00 т) не відповідає вазі відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 1) - 17 732 кг (28,6 кг * 620 шт.)

Також, Позивачем до Договору № 0106/21-1 від 01.06.2021 було надано:

- специфікацію № 2 від 22.06.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 660 шт.

- видаткову накладну № 3 від 22.06.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 660 шт.

Згідно до ТТН № Р03 від 22.06.2021 (супровідний документ на вантаж - видаткова накладна № 3 від 22.06.2021) товар в кількості 660 штук відповідає масі брутто 16 820,00 т.

Відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 2) вага Товару (сонячного фотогальванічного елементу зібраного в модуль) складає 26 кг.

Отже, вага Товару згідно ТТН № Р03 від 22.06.2021 (16 820,00 т) не відповідає вазі відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 2) - 17 160 кг (26 кг * 660 шт.)

Крім того, Позивачем до Договору № 0106/21-1 від 01.06.2021 було надано:

- специфікацію № 7 від 02.07.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 936 шт.

- видаткову накладну № 16 від 02.07.2021: сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі - 936 шт.

Згідно до ТТН № Р016 від 02.07.2021 (супровідний документ на вантаж - видаткова накладна № 16 від 02.07.2021) товар в кількості 936 штук відповідає масі брутто 20 930,00 т.

Відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 7) вага Товару (сонячного фотогальванічного елементу зібраного в модуль) складає 23,3 кг.

Отже, вага Товару згідно ТТН № Р03 від 22.06.2021 (20 930,00 т) не відповідає вазі відповідно до Технічних характеристик Товару (додаток до специфікації № 7) - 21 808 кг (23,3 кг * 936 шт.)

Крім того, вказана невідповідність ваги та кількості штук сонячних фотогальванічних елементів зібраних в модулі підтверджується специфікаціями, товарно-транспортними накладними та доданими Позивачем до письмових пояснень Технічними характеристиками Товару.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність суттєвих розбіжностей та непропорційної відповідності кількості перевезеного товару тій вазі, що заявлена у товарно-транспортних накладних.

Крім того, умовами вищенаведених договорів передбачено, що при покупці даного виду товару передбачається, що Покупець отримує гарантійний талон, сертифікат відповідності та технічний паспорт.

Проте, Позивачем, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, зазначених документів на підтвердження покупки Товару долучено не було.

Колегія суддів також звертає увагу, що Позивач мав взаємовідносини з контрагентами ТОВ «Прима Вектрум», ТОВ «Терра Круз», автомобільним перевізником яких було ТОВ «Катром».

Відповідачем було направило запит від 01.04.2024 № 32274/6/26-15-05- 03-09 до Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) про надання інформації по справі та додано товарно-транспортні накладні, для з`ясування обставин та отримання повної інформації на підтвердження або спростування того, що Товар, вказаний у наданих специфікаціях та видаткових накладних, дійсно був поставлений з пункту навантаження - м. Одеса, Митна площа, 1, як про це заявлено в товарно-транспортних накладних.

Листом від 15.04.2024 № 729/19-01-06/Вих Одеська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Одеського морського порту) повідомила Відповідача, що за результатами розгляду запиту, у адміністрації Одеського морського порту відсутні будь-які правовідносини з ТОВ «Катром».

Крім того, згідно повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (20-ОПП) у контрагентів Позивача та автомобільного перевізника - ТОВ «Катром», відсутні власні чи орендовані транспортні засоби.

Таким чином, неможливо підтвердити факт здійснення завантаження та постачання товарів вказаними вище контрагентами та третіми особами (автомобільним перевізником - ТОВ «Катром») на адресу ТОВ «Тріолан Композіт».

Також, колегія суддів звертає увагу, що ГУ ДПС у м. Києві отримало відповідь від ГУ НП в Одеській області (вх. № 28882/5 від 06.06.2024), якою надано наявну інформацію, яка міститься в інформаційній підсистемі «Геопортал-Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» стосовно транспортних засобів, вказаних в запиті Відповідача.

Так, згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2021 автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун», автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 був зафіксований 02.07.2021 виключно в межах м. Одеса, руху в напрямку м. Києва не зафіксовано.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 22.06.2021 автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 був зафіксований 22.06.2021 виключно в межах Миколаївської області.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2021 автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_3 був зафіксований 02.07.2021 в напрямку руху з Одеської області (м. Южне), через Миколаївську область до Херсонської області (м. Олешки). Руху в напрямку м. Києва не зафіксовано.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2024 автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 зафіксований в м. Підгірне, Львівської області.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2024 року автомобіль з номерним знаком НОМЕР_4 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_4 зафіксований виключно в межах м. Одеса. Рух в напрямку м. Києва не зафіксовано.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2024 року автомобіль з номерним знаком НОМЕР_5 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_5 зафіксований виключно в межах м. Дніпро, Дніпропетровської області.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2024 року автомобіль з номерним знаком НОМЕР_6 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_6 зафіксований виключно в межах м. Одеса, рух в напрямку м. Києва не зафіксовано.

Згідно ТТН, наданих ТОВ «Тріолан Композіт», 02.07.2024 року автомобіль з номерним знаком НОМЕР_7 здійснював транспортування ТМЦ від пункту навантаження м. Одеса, Митна площа, 1, ОМТП, до пункту розвантаження - м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

При цьому, відповідно до отриманої інформації з підсистеми «Геопортал-Гарпун» автомобіль з номерним знаком НОМЕР_7 зафіксований в Закарпатській області, с. Заріччя.

Таким чином, відсутній факт здійснення завантаження та постачання Товарів на адресу ТОВ «Тріолан Композіт» (м. Київ, вул. Здолбунівська, 6 (орендоване приміщення)). А також не надано будь-яких інших доказів, які підтверджують постачання зазначених Товарів до м. Київ, вул. Здолбунівська, 6.

Отже, реальний характер господарських операцій при виконанні вказаних вище договорів не підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що за період з травня по серпень 2021 року, придбані в контрагентів сонячні фотогальванічні елементи зібрані в модулі в кількості 37 326 шт. на загальну суму 179 650 033,33 грн без ПДВ ТОВ «Тріолан Композіт» були введені в експлуатацію, та перебувають на балансі Товариства.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, будь-яких документів на підтвердження зазначеного, надано не було, та такі відсутні в матеріалах даної адміністративної справи.

Позивач в додаткових поясненнях, поданих до Шостого апеляційного адміністративного суду, вказав, що він придбав фотогальванічні елементи з метою здійснення діяльності з генерації електроенергетики шляхом зведення сонячної електропідстанції в Миколаївській області.

Позивачем до вказаних пояснень було додано Договір оренди земельної ділянки від 27.07.2021, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майдибурою О.В., зареєстрований в реєстрі за № 12992, укладений між ОСОБА_1 (Орендодавець) та Позивачем (Орендар), відповідно до п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:000:0283, яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, Нечаянська сільська рада.

Пунктом 6 Договору встановлено, що Договір укладено на 7 років.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що згідно з п. 12 Договору оренди земельної ділянки від 27.07.2021, земельна ділянка передається в оренду для ведення сільського господарства, а не для зведення сонячної електропідстанції.

Позивачем в додаткових поясненнях також було наголошено, що ним не реалізовано проект з побудови сонячної електростанції на орендованій земельній ділянці, оскільки вказане обумовлено активними бойовими діями на території Миколаївської області, а остання наближена до тимчасово окупованих територій як Херсонської області так і Автономної республіки Крим.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що договір оренди земельної ділянки укладено 27 липня 2021 року, тобто до активних бойових дій на території Миколаївської області.

Також, Позивачем не надано доказів необхідності оренди складського приміщення в м. Києві, по вул. Здолбунівська, 6, коли земельна ділянка за їхньою ціллю призначалася для побудови сонячної електростанції на території Миколаївської області.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем доведено нереальність здійснення господарських операцій Позивача з вищевказаними контрагентами.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень та у спосіб, встановлений ПК України, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення адміністративного позову у вказаній частині, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання Відповідача внести заяву Позивача про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) подану за лютий 2022 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, як похідна.

Щодо доводів Позивача, викладених в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції вирішив справу по суті на стадії підготовчого засідання, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність процесуального рішення за результатами підготовчого засідання, що є грубим порушенням норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Представником Позивача - адвокатом Адамович О.В. 23 липня 2024 року до суду першої інстанції було подано Заяву (т. 1, а.с. 212), в якій він просив закрити підготовче провадження, розпочати розгляд справи по суті та перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Як зазначено в Протоколі судового засідання від 23 липня 2024 року (т. 1, а.с. 213), представником Позивача, наручно подано заяву про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження

Представник Відповідача, проти даної заяви не заперечував.

Враховуючи викладене, суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та перейти до розгляду справи по суті в той же день у порядку письмового провадження.

Таким чином, наявними в матеріалах даної адміністративної справи доказами спростовуються доводи Позивача про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріолан Композіт» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

Я.М. Собків

Повний текст складено 03.03.2025 року.