Справа № 500/1289/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Київ

справа №500/1289/23

адміністративне провадження № К/990/35915/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників у касаційній інстанції справу № 500/1289/23

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Дерех Н.В.,

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі головуючого судді Шевчук С.М., суддів Носа С.П., Ільчишин Н.В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 Держприкордонслужби України), в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 стосовно неповного нарахування та виплати йому збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), за грудень 2022 року та січень 2023 року;

1.2. зобов`язати В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому, у відповідності до пункту 1 Постанови № 168, збільшену додаткову винагороду з урахуванням сплати податків і зборів за грудень 2022 року в сумі 48932,26 грн та за січень 2023 року в сумі 68950,00 грн.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач указував, що у званні старшого лейтенанта проходить службу на посаді старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/ч НОМЕР_1 ) та з 24.02.2022 приймає безпосередню участь у бойових діях, забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою В/ч НОМЕР_1 від 10.02.2023 № 12/466.

2.1. За твердженням позивача, начальником головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_2 керівнику відповідача подано рапорти (від 02.01.2023 вх. № 27р та від 03.02.2023 № 1821р) з клопотанням про виплату додаткової винагороди (збільшеної додаткової винагороди) за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу, головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у розмірі по 70000 грн на місяць на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема позивачу за 31 добу в грудні 2022 року та 31 добу у січні 2023 року. Однак, за ці періоди [грудень 2022 та січень 2023] позивачу виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 грн, тобто недоплачено, за його підрахунками, загалом 117 882,26 грн.

2.2. Позивач наголосив, що у спірному періоді почав діяти наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, що застосовується з 01.12.2022, яким пункт 2 доповнений такою умовою: «за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником». У цьому зв`язку підкреслив, що таким чином Адміністрацією Держприкордонслужби України змінено підстави виплати збільшеної додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, а отже внесені норми, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи та законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України та змінюють існуючий організаційно-правовий механізм реалізації положень Постанови № 168, а тому такий наказ підлягав обов`язковій державній реєстрації, однак не був зареєстрований. Наведене, на переконання позивача, дозволяє йому стверджувати про порушення таких елементів конституційного принципу верховенства права як принципу правової визначеності та заборони органам державної влади діяти свавільно.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

3. Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.03.2020 за №118-ОС вважати таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою, лейтенанта ОСОБА_1 , старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативно-розшукового відділу з 16.03.2020.

4. Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2023 за №12/466, старший лейтенант ОСОБА_1 з 18.02.2020 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 та з 24.02.2022 по теперішній час безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях.

5. Переліком територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (зі змінами відповідно наказу 224 від 17.08.2023) Лиманська та Костянтинівська міські територіальні громади віднесені до територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

6. Відповідно до наказів Головнокомандуючого ЗСУ від 02.01.2023 № 1, від 02.02.2023 №26 (зі змінами від 14.02.23 № 35) «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Луганська та Донецька області в період з грудня 2022 року по січень 2023 року входять до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

7. З бойових розпоряджень, які долучені до матеріалів справи, слідує, що ОСОБА_1 включений до складу груп військовослужбовців, з метою забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проведення рейдових дій, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо причетні (надають допомогу) НЗФ, за період з 01.12.2022 по 31.01.2023, а місцем здійснення таких заходів визначені населені пункти Юрківка, Райгородок, Васютинське, ІНФОРМАЦІЯ_4 , Нове, Першотравневе, Рубці, Лозова, АДРЕСА_2 та інш., які віднесені до територій, де ведуться (велись) бойові дії.

8. Згідно з довідкою, виданою начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_3 від 06.01.2023 №313/ОТУЛ старший лейтенант ОСОБА_1 серед інших приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) в першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 у період з 01-31.12.2022.

9. Згідно з рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.01.2023 вх. № 27р, та від 03.02.2023 вх. № 1821р, поданими на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з клопотанням відповідно до вимог Постанови № 168, наказу АДПСУ від 09.12.2022 №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу, головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у розмірі 70000 грн на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань на підставі бойових розпоряджень, серед яких і позивачу за 31 добу в грудні 2022 року та за 31 добу у січні 2023 року.

10. Матеріалами справи підтверджується, що позивачу виплачено додаткову винагороду відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за грудень 2022 року та за січень 2023 року в розмірі по 30000,00 грн пропорційно кількості діб участі позивача у діях та заходах (накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 26.12.2022 за № 4613-ОС та від 03.02.2023 за № 56-ОС).

11. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 08.01.2023 за №13- ОС позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за грудень 2022 року у розмірі 20322,58 грн, а за січень 2023 року відповідачем не видавався наказ про нарахування та виплату позивачу збільшення додаткової винагороди до 70000 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

12. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 позов задоволений частково:

12.1. визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови №168, за грудень 2022 року та січень 2023 року в розмірі, визначеному рапортами начальника головного оперативно-розшукового ІНФОРМАЦІЯ_2 за вх. № 27р від 02.01.2023, та за вх. № 1821р від 03.02.2023;

12.2. зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 Постанови № 168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період грудень 2022 року та січень 2023 року в розмірі, визначеному рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 за вх. № 27р від 02.01.2023, та вх. № 1821р від 03.02.2023 з урахуванням проведених виплат за цей період;

12.3. у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13. Задовольняючи позов у вказаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наявних в матеріалах справи бойових розпоряджень та довідки, виданої начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_3 , довідка від 06.01.2023 за № 313/ОТУЛ, які, за оцінкою суду є належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, позивач протягом вказаного періоду приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Об`єднаних сил у східній частині Донецького операційного району (з метою забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проведення рейдових дій, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо причетні (надають допомогу) НЗФ), за спірний період, із зазначенням місця перебування, а тому відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу збільшення додаткової винагороди до 70000,00 грн, пропорційно кількості діб проходження служби та виконання, завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій за 31 добу в грудні 2022 року та за 31 добу у січні 2023 року на підставі рапортів начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.01.2023 вх. № 27р, та від 03.02.2023 вх. № 1821р, які містять всі необхідні реквізити та інформацію.

13.1. На підставі наведеного суд цієї інстанції дійшов висновку про належне підтвердження участі позивача у бойових діях та заходах за період з грудень 2022 року та січень 2023 року, що надає йому право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі відповідно до пункту 1 Постанови № 168, визначеному вищевказаними рапортами (донесеннями) начальника (командира) підрозділу, які є підсумковими документами, що містять усю необхідну інформацію про наявність підстав для виплати позивачу означеної додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

13.2. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції вирішив, що у спірному випадку ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними оскаржуваних ним дій відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу указаної додаткової винагороди на підставі вищевказаних рапортів начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону та визначеному цими рапортами розмірі, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за період грудень 2022 року та січень 2023 року в розмірі, визначеному рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 за вх. №27р від 02.01.2023, та вх. №1821р від 03.02.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.

13.3. У задоволенні позовної вимоги про нарахування та виплату спірної додаткової винагороди у визначеному ним розмірі та конкретній сумі суд першої інстанції відмовив, посилаючись на дискреційність повноважень відповідача у цьому питанні.

14. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 11.10.2023, загалом погодився із висновками суду першої інстанції та результатом вирішення ним цього спору, додатково відхиливши доводи В/ч НОМЕР_1 про необхідність застосування до спірних правовідносин положення наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» в частині відображення в журналі бойових дій запису про вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником, оскільки цей наказ не зареєстрований в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку, не пройшов правової експертизи і не набув чинності у порядку, встановленому законодавством, а тому, за оцінкою суду цієї інстанції, не може прийматись до виконання та не викликає правових наслідків.

14.1. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, спирався на положення Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.03.2016 № 188, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.2016 за № 488/28618 (далі - Інструкція № 188), як таку, що визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби та розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби […] за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях […] чи в антитерористичній операції […], інших заходах в умовах особливого періоду.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

15. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, В/ч НОМЕР_4 звернулася до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2023, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2023 та ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

15.1. Ця касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 1 Постанови № 168.

15.2. Касатор підкреслює, що у цій справі ключовим є питання підтвердження однієї із умов виплати збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, а саме порядок підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, на що суди попередніх інстанцій, на переконання В/ч НОМЕР_1 , не звернули увагу.

15.3. Касатор наголошує на тому, що виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями. Завдання, які вказані у бойових розпорядження: проведення рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ не мають жодного відношення до безпосередньої участі в розумінні пункту 2 Інструкції № 188. Вказані завдання не можуть порівнюватись з участю у бойових діях безпосередньо на лінії бойового зіткнення та під вогневим ураженням противника сам лише факт безпосереднього перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) не є підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях або заходах, та не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди.

15.4. Скаржник наполягає на тому, що позивач не перебував в зоні активних бойових дій, він виконував обов`язки в населених пунктах, які не знаходиться на території між позиціями сил оборони та позиціями військ агресора, позаяк на відміну від наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій, яким визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01.12.2022 по 31.12.2022 (зокрема, Луганська та Донецька області), у наказі Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01.01.2023 по 31.01.2023 конкретизовано територіальні громади вказаних областей, в яких велись воєнні (бойові) дії, зокрема у Краматорському районі Донецької області до районів ведення бойових дій віднесено лише Лиманську міську територіальну громаду та Константинівську міську територіальну громаду. Натомість позивач, відповідно до бойових розпоряджень, знаходився у населеному пункті Краматорськ, що свідчить про те, що позивач знаходився поза межами районів ведення бойових дій, що, на думку скаржника, свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права через застосування норм права без встановлення всіх обставині у справі.

15.5. З тих же мотивів касатор уважає, що взяті до уваги судами попередніх інстанцій довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях та заходах (довідка від 06.01.2023 № 313/ОТУЛ, видана начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_3 , довідка від 26.09.2023 за № 12/466), а також рапорти начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.01.2023 вх. № 27р, та від 03.02.2023 вх. № 1821р, не можуть слугувати належними доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, а висновки судів попередніх інстанцій про те, що виконання позивачем бойових розпоряджень надає йому безумовне право на одержання додаткових виплат, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, на переконання скаржника, є помилковими та необґрунтованими.

16. Ухвалою Суду від 01.11.2023 касаційну скаргу залишено без руху через несплату судового збору.

17. Ухвалою Суду від 13.11.2023 відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою після усунення її недоліків.

18. Ухвалою Суду від 13.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання В/ч НОМЕР_1 про зупинення виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2023, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі № 500/1289/23.

19. Згідно з довідкою про доставку електронного листа ухвала про відкриття касаційного провадження доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 та його представника 13.11.2023 о 21.17. Правом подати відзив на касаційну скаргу позивач не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.

20. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 25.10.2024 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.

Висновки Верховного Суду

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

21. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

22. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги за правилами статті 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.

23. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою військовослужбовцю, який проходить службу в Держприкордонслужбі, «збільшеної» до 100000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168.

24. Частиною другою статті 2 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 №1777-XII передбачено, що захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

25. За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV (у редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби.

26. Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Держприкордонслужби визначаються законодавством.

27. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

28. У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

29. Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30. Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

31. Держприкордонслужба входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

32. Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, визначаються Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306.

33. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

34. Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

35. Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

36. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

37. На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав Постанову № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

38. Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

39. У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, підстави та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

40. Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання «а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах» є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника «або», який має розділовий характер.

41. Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

42. З 01.02.2023 ці питання врегульовані Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 01.09.2023 № 726, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1543/40599, яким замість нього затверджені Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, що із змінами та доповненнями діють і дотепер).

43. А до того означені порядок та умови визначалися, зокрема, наказами Адміністрації Держприкордонслужби «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» від 31.03.2022 № 164, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, прийняті на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» на виконання пункту 2-1 Постанови № 168.

44. Правові висновки про застосовність у подібних правовідносинах наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ та від 01.12.2022 № 628/0/81-22-АГ викладені у постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 30.09.2024 у справах №200/232/23 та № 200/440/23 та багатьох інших. Ці висновки є релевантними і до обставин цієї справи.

45. Протягом періоду, за який позивач просить стягнути підвищену додаткову винагороду [грудень 2022 року - січень 2023 року] діяв наказ Адміністрації Держприкордонслужби 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 628-АГ), уведений в дію з 01.12.2022.

46. У пункті 2 цього Наказу конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:

(1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

(2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

(3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

(4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

(5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

(6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

(7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

47. Пунктом 3 цього ж Наказу визначено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є: 1) бойовий наказ (розпорядження); 2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

48. Пунктом 5 цього ж Наказу передбачено, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.

49. Згідно з пунктом 4 Наказу № 628-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди здійснюється штабами органів Держприкордонслужби, а у випадку відсутності штабу - підрозділом (посадовою особою), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

50. Відповідно до пункту 8 означеного Наказу склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

51. Пунктом 9 цього ж Наказу обумовлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 1000000 грн, також включаються військовослужбовці, які, зокрема, безпосередньо виконують бойові (спеціальні) завдання у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування на українсько-російській ділянці державного кордону (у тому числі військовослужбовці зведених загонів інших органів Держприкордонслужби, які виконують такі завдання на ділянці цих підрозділів).

52. У касаційній скарзі скаржник підкреслив, що ключовим питанням у цьому спорі є належність порядку підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, на яке, на його думку, суди попередніх інстанцій відповіли неправильно. Завдання, які вказані у бойових розпорядження: проведення рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ, на переконання касатора, не мають жодного відношення до безпосередньої участі у бойових діяху у розумінні Наказу № 628-АГ, при тому, що перелічені завдання не можуть порівнюватись з участю у бойових діях безпосередньо на лінії бойового зіткнення та під вогневим ураженням противника, сам лише факт безпосереднього перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) не є підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях або заходах, та не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди.

53. Як слідує із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції при визначенні підстав виникнення у позивача права на отримання додаткової винагороди, не вдаючись до оцінки положень Наказу № 628-АГ, виходив з приписів пункту 1 Постанови № 168, з аналізу змісту якого виснував, що такою підставою є безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

54. Своєю чергою, суд апеляційної інстанції, реагуючи на доводи апелянта (В/ч НОМЕР_1 ) щодо необхідності застосування положень Наказу № 628-АГ в частині вимог про відображення в журналі бойових дій запису про вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником, зауважив, що цей наказ не зареєстрований в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку, не пройшов правової експертизи і не набув чинності у порядку, встановленому законодавством, а тому, за оцінкою суду цієї інстанції, не може прийматись до виконання та не викликає правових наслідків, а тому при вирішенні питання належного порядку підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах для підтвердження його права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, вважав за можливе застосувати приписи Інструкції № 188.

55. Надаючи оцінку наведеним висновкам судів попередніх інстанцій у контексті доводів касаційної скарги, Верховний Суд враховує таке.

56. Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, зокрема, у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі №200/216/23 та багатьох інших, відповідно до якої положення Інструкція № 188, що визначали порядок виплати винагороди, яка була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських», не можуть застосовуватися до правовідносин, які стосуються додаткової винагороди, виплата якої встановлена Постановою № 168 і пов`язана з дією воєнного стану. У зв`язку з цим Суд підкреслював, що аналогія закону та аналогія права допускається для застосування адміністративним судом виключно з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та лише у випадку взагалі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини. Водночас, за приписами останнього речення частини шостої статті 7 КАС України аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

57. У постанові від 26.02.2025 у справі № 560/3312/23, правовідносини у якій є подібними до правовідносин у цій справі, Верховний Суд сформулював висновок щодо співвідношення норм Постанови № 168 та положень Наказу № 628-АГ при вирішені спорів про право військовослужбовців Держприкордонслужби на додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови № 168.

58. За приписами частини третьої статті 341 КАС України Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

59. Так, у справі № 560/3312/23, розглянувши зміст пункту 2-1 Постанови № 168, яким керівникам відповідних міністерств та державних органів надано повноваження визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою, але не підстави для набуття військовослужбовцем права на таку винагороду, та на виконання якої Адміністрацією Держприкордонслужби прийнято Наказ № 628-АГ, Верховний Суд виснував, що під «умовами» слід розуміти встановлення необхідних обставин, які уможливлюють виплату військовослужбовцям означеної додаткової винагороди, а під «порядком» слід розуміти визначення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення відповідних нарахувань та виплат, при цьому ані умови, ані порядок виконання повноважень не можуть змінювати (обмежувати чи розширювати) підстави для виконання цих повноважень, тим більше, якщо ці підстави встановлені актом вищої юридичної сили. Отже, за висновком Верховного Суду, умови виплати підвищеної додаткової винагороди слід розуміти як визначення переліку документів, які підтверджують наявність підстав, а порядок - процедуру виконання відповідних дій щодо розгляду документів, призначення та виплати винагороди або відмови у її призначенні (якщо відсутні або не підтверджені підстави відповідно до встановлених умов).

60. У вказаній справі Верховний Суд підкреслив, що Постановою № 168 з урахуванням умов та характеру військової служби «на період дії воєнного стану» визначено підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям Держприкордонслужби) підвищеної (до 100 000 грн) додаткової винагороди (тобто підстави набуття військовослужбовцем права на таку винагороду), а саме: 1) безпосередня участь у бойових діях; 2) забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення). Отже, обидві підстави визначаються діяльністю військовослужбовця щодо виконання поставлених йому завдань відповідного змісту. При цьому перший із цих видів діяльності передбачає обов`язкову участь у бойових діях (бойовому зіткненні з противником), тоді як другий спрямований на забезпечення здійснення відповідних заходів у певних районах, де проводяться такі заходи, тобто орієнтований на відповідну територію, що не вимагає (хоча й не виключає) участі у бойових зіткненнях з противником.

61. За висновком Верховного Суду у справі № 560/3312/23 доповнення Адміністрацією Держприкордонслужби в Наказі № 628-АГ обставин, які визначають підставу виникнення у військовослужбовців права на таку винагороду у зв`язку із «забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення)» вимогою її поєднання із «вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником» є по суті не умовами нарахування та виплати підвищеної додаткової винагороди, а зміною підстав, встановлених Постановою № 168 для набуття військовослужбовцем права на підвищену додаткову винагороду.

62. У зв`язку з цим Верховний Суд констатував, що визначений Адміністрацією Держприкордонслужби перелік заходів не розрізняє двох видів діяльності, встановлених Постановою № 168, з яких лише перший (безпосередня участь у бойових діях) передбачає безпосереднє зіткнення з противником; водночас у багатьох випадках якісне виконання завдання, що належить до другого виду (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), не вимагає (але й не виключає) вступу у безпосереднє зіткнення з противником, а підвищена винагорода має бути винагородою за власні дії військовослужбовця, успішне виконання поставлених бойових завдань, а не виключно за перебування під обстрілом з боку противника.

63. Отже, виходячи з того, що пунктом 2-1 Постанови № 168 керівникам відповідних міністерств та державних органів, до складу (підпорядкування) яких входять військовослужбовці, доручено конкретизувати умови (тобто спосіб документального підтвердження) і порядок виплати додаткової (у тому числі підвищеної) означеної винагороди (тобто процедуру), однак не підстави для набуття права на таку винагороду, позаяк ці підстави визначені Постановою № 168 як актом вищої юридичної сили порівняно з актами органів, уповноважених цією Постановою, Верховний Суд у справі № 560/3312/23 дійшов висновку, що доповнення підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, які визначають право військовослужбовців на підвищену додаткову винагороду, вимогами «безпосереднього зіткнення з противником» та «вогневого ураження», коли це не обумовлено природою відповідних бойових завдань, таких як забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах їх [бойових дій] ведення (здійснення), фактично звужує обсяг таких підстав актом нижчої юридичної сили порівняно з актом, яким такі підстави встановлено [Постанова № 168], та порушує вимогу, щоб акти нижчої юридичної сили не суперечили актам вищої сили. У випадку виникнення такої колізії загальновизнаним способом її вирішення є надання переваги акту вищої юридичної сили.

64. Застосовуючи наведені підходи до обставин цієї справи [№ 500/1289/23], слід констатувати, що судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач в період дії воєнного стану у грудні 2022 року та січні 2023 року приймав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Об`єднаних сил у східній частині Донецького операційного району (з метою забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проведення рейдових дій, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо причетні (надають допомогу) НЗФ), що підтверджено наявними в справі матеріалами (бойовими розпорядженнями начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (КП - Краматорськ) за вказаний період, довідкою, виданою начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_3 , від 06.01.2023 №313/ОТУЛ, а також рапортами начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону від 02.01.2023 вх. № 27р, та від 03.02.2023 вх. № 1821р, які містять всі необхідні реквізити та інформацію (за 31 добу в грудні 2022 року та за 31 добу у січні 2023 року), наданими у порядку передбаченому положеннями Наказу № 628-АГ.

65. Підсумовуючи вищевикладене, Суд доходить висновку, що обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, суди встановили в достатньому обсязі і висновки, яких вони дійшли за результатами розгляду, є правильними.

66. Водночас при вирішенні цього спору суди попередніх інстанцій припустилися неправильного застосування норм матеріального права шляхом не застосування норм, які підлягали застосуванню в частині співвідношення норм Постанови № 168 та положень Наказу № 628-АГ, а також застосування судом апеляційної інстанції положень нормативно-правового акту, який не підлягав застосуванню до спірних правовідносин [Інструкція № 188].

67. За таких обставин, ураховуючи приписи частини першої статті 351 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне змінити мотивувальні частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі № 500/1289/23 в частині висновків судів попередніх інстанції , виклавши їх у редакції цієї постанови.

68. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв?язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 359, 351, 356 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

2. Змінити мотивувальні частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 500/1289/23, виклавши їх у редакції цієї постанови.

3. У решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 500/1289/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк