Справа № 712/1470/25
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУ № 712/1470/25
Провадження №2-а/712/73/25
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову №2534/М/2024 від 05.12.2024 та постанову №2559/М/2024 від 06.12.2024.

Позивач заявив клопотання про поновлення строку на звернення з позовом, яке обґрунтував тим, що копія оскаржуваної постанови № 2534/М/2024 від 05.12.2024 представником позивача Березенком Є.А. була отримана при ознайомленні з матеріалами ВП № 76831490 від 20.01.2025, що підтверджено копією відповідної заяви адвоката Березенка Є.А. від 27 січня 2025 року з відміткою реєстрації у Першому ВДВС, та копія постанови № 2559/М/2024 від 06.12.2024 була отримана адвокатом Березенком Є.А. 28 січня 2025 року разом з листом (відповіддю на адвокатський запит) ЧОМТЦК № 1/739, а тому відповідно до статті 120 КАС України перебіг процесуального строку на оскарження вказаних постанов слід рахувати саме від 27 січня 2025 року та від 28 січня 2025 року.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач скерував до суду відзив, в якому просить залишити позов без розгляду. Заява обґрунтована тим, що позивачем позов подано з порушенням строку для його подачі.

Оскаржувані постанови позивач отримав засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком про відправлення рекомендованого листа №710 від 27.12.2024 та відомостями із сайту ДП Укрпошта про отримання особисто одержувачем 06.01.2025.

Таким чином, строк оскарження постанов завершився 16.01.2025, тоді як позов поданий 07.02.2025.

Позивач навмисно вводить в оману суд з метою поновлення строків на оскарження постанов. Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Стислий виклад відповіді позивача на відзив відповідача

Позивач у відповіді на відзив указує, що як зазначалось у позовній заяві, 24 січня 2025 року ОСОБА_1 було заблоковано рахунки, таким чином позивач дізнався про відкрите виконавче провадження та про постанову №2534/М/2024 від 05.12.2024.

27 січня 2025 року представник позивача ознайомився із матеріалами виконавчого провадження ВП № 76831490 та фактично ознайомився з оскаржуваною постановою № 2534/М/2024 від 05.12.2024.

28 січня 2025 року представник позивача отримав протокол №2534/М/2024, який передував оскаржуваній постанові №2534/М/2024 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також цього ж дня представник Федоровського О.М. у відповідь на адвокатський запит отримав протокол від 06.12.2024 №2559/М/2024 та постанову від 06.12.2024 №2559/М/2024.

Тобто за час перебування у приміщенні ТЦК на позивача було складено два протоколи та дві постанови.

Твердження відповідача про те, що оскаржувані постанови були отримані позивачем 06 січня 2025 року, не відповідають дійсності, адже такого листа ОСОБА_1 не отримував та відповідачем, беззаперечно, протилежного не доведено належними доказами.

На підтвердження вказаного до матеріалів відзиву додано копію фіскального чеку про відправлення ОСОБА_2 листа 710 та копію документу про рух вказаного відправлення.

З огляду на дані документи, неможливо встановити, якого саме змісту направлявся лист та які конкретно документи містило дане поштове відправлення.

За отримання поштового відправлення з номером 710 позивач не розписувався та його не отримував.

Оскаржувані постанови були отримані адвокатом Березенком Є.А. при ознайомленні з в/п № 76831490 та після отримання відповіді на попередній адвокатський запит.

Указані обставини зазначались у відповідній заяві щодо поновлення процесуального строку.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без виклику сторін.

Встановлені обставини. Висновки суду

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто законодавством регламентовано скорочений десятиденний строк оскарження до суду рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом оскарження даного адміністративного позову є постанова №2534/М/2024 від 05.12.2024 та постанова №2559/М/2024 від 06.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що копія оскаржуваної постанови № 2534/М/2024 від 05.12.2024 представником позивача Березенком Є.А. була отримана при ознайомленні з матеріалами ВП № 76831490 від 20.01.2025, що підтверджено копією відповідної заяви адвоката Березенка Є.А. від 27 січня 2025 року з відміткою реєстрації у Першому ВДВС, та копія постанови № 2559/М/2024 від 06.12.2024 була отримана адвокатом Березенком Є.А. 28 січня 2025 року разом з листом (відповіддю на адвокатський запит) ЧОМТЦК № 1/739, а тому відповідно до статті 120 КАС України перебіг процесуального строку на оскарження вказаних постанов слід рахувати саме від 27 січня 2025 року та від 28 січня 2025 року.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Твердження як позивача, так і його представника про те що, вони дізналися про оскаржувані постанови лише 27.01.2025 та 28.01.2025 не відповідають дійсності.

Так, в оспорюваних постановах зазначено, що вони направлені поштою.

Відповідачем доведено, що 27.12.2024 указані постанови направлені поштовим відправленням рекомендованим листом за № 710, про що свідчить фіскальний чек від 27.12.2024, та отримані позивачем 06.01.2025, про що свідчить трекінг Укрпошти.

Згідно адвокатського запиту Березенка Є.А. від 07.01.2025, скерованого на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , адвокат Березенко Є.А. просив надати йому копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на підставі якого винесено постанову № 2534/М/2024; копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на підставі якого винесено постанову № 2559/М/2024.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав указані постанови 06.01.2025, а представник позивача був обізнаний про наявність оспорюваних постанов 07.01.2025, про що зазначив у своєму запиті від 07.01.2025.

Таким чином, твердження позивача про те, що представник позивача отримав оскаржувані постанови 27.01.2025 та 28.01.2025 відповідно, не відповідає дійсності.

Указане твердження суд розцінює як спосіб продовжити строк на оскарження постанови з метою уникнення від адміністративної відповідальності під час оголошеного в Україні воєнного стану.

Доводи позивача про те, що не зрозуміло, що саме направив відповідач позивачу, суд не приймає до уваги.

Оскаржувані постанови винесені 05.12.2024, 06.12.2024; фіскальний чек від 27.12.2024 підтверджує направлення на адресу позивача поштового відправлення.

Матеріали справи не містять інших доказів того, що наприкінці грудня 2024 року відносно позивача відповідачем приймались будь-які рішення.

Направлення запиту адвокатом 07.01.2025 і зазначення у ньому про постанови №№ 2534/М/2024, 2559/М/2024 свідчить про те, що 06.01.2025 позивач отримав саме оскаржувані постанови.

Посилання позивача про те, що він не розписувався за отримання поштового відправлення, спростовуються наданим відповідачем трекінгом Укрпошти, де зазначено, що 06.01.2025 відправлення вручено одержувачу, яким є ОСОБА_1 .

Отже, останнім днем оскарження оспорюваних постанов є 16.01.2025, натомість позивач із позовом звернувся до суду 05.02.2025 (про що свідчить вхідний штамп Соснівського районного суду м. Черкаси), тобто з пропуском строку.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19 вказано на те, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд визнає неповажними, оскільки суду не надано доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду протягом, встановленого ч.2 ст.286 КАС України, строку з дня, коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем, а також позивачем не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання ним строків звернення до суду, встановлених законом.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

У пунктах 93-96 ВП ВС у постанові від 19.01.2023 у справі № № 140/1770/19 зазначила, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків адміністративного судочинства сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивачу достеменно було відомо про оскаржувані постанови ще 06.01.2025, однак звернувся із позовом він лише 05.02.2025, позивач не довів, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, позивачем не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити даний адміністративний позов без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення пропущеного строку не підтверджене доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та ч. 4 статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведене, клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 123, 171, 240, 248, 256, 294 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови задовольнити.

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для звернення із позовною заявою до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права на повторне звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С. Стеценко