Справа № 160/34817/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
31.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, а саме: з 16.01.1985 р. по 30.08.1993 р. на посаді викладача хорового класу та ілюстратора в Дніпродзержинській дитячій музичній школі №2, з 01.09.1994 р. по 15.04.2004 р. на посаді хормейстера в Вільногірській дитячій музичній школі, з 15.04.2004 р. по 31.07.2009 р. на посаді викладача хорового співу в Вільногірській школі мистецтв, з 01.08.2009 р. по 31.01.2012 р. на посаді викладача по класу сольного співу в Вільногірській дитячій музичній школі, з 01.02.2012 р. 19.05.2024 р. на посаді викладача сольного співу у Комунальному закладі спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна» та зобов`язати призначити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, у зв`язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у травні 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням від 20.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінникій області відмовило у призначенні грошової допомоги, у зв`язку із відсутністю спеціального стажу. Вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки посади, які займала позивач, належать до педагогічних працівників позашкільного закладу, тобто працівників освіти. Відтак спірні періоди підлягають зарахуванню до посад спеціального педагогічного стажу, необхідного для призначення грошової допомоги. Просить задовольнити позовні вимоги.
03.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.01.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що Переліком закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року, що діяв до 01.01.1992 року, була передбачена посада викладача в музичній школі, яка відносилась до навчальних закладів, установ, до спеціального стажу можливо зарахувати період роботи на посаді викладача по 31.12.1991 року.
З урахуванням зазначеного, відповідачем прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти, у зв`язку з відсутністю права на даний вид перерахунку, відповідно поданих Позивачем документів, які б підтверджували спеціальний стаж роботи в закладах та установах на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, згідно ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки період роботи на посаді викладача в музичній школі та в школі мистецтв, яка підпорядковується Міністерству культури не зараховується до спеціального стажу, який визначається Постановою 909, тобто, не виконуються умови пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень».
Як встановлено судом, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі 03.01.2025 року та позов з додатками 31.12.2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного повідомлення.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з травня 2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.
За змістом записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , остання з 15.08.1984 р. по 08.01.1985 р. перебувала на посаді керівника хорового гуртка Верхньодніпровського Палацу піонерів та школярів; з 16.01.1985 р. по 30.08.1993 р. перебувала на посаді викладача хорового класу та ілюстратора в Дніпродзержинській дитячій музичній школі № 2; з 01.09.1993 р. по 15.08.1994 р. перебувала на посаді заступника директора по виховній роботів Устимівській школи I-III ст.; з 01.09.1994 р. по 15.04.2004 р. перебувала на посаді хормейстера в Вільногірській дитячій музичній школі; з 15.04.2004 р. по 31.07.2009 перебувала на посаді викладача хорового співу в Вільногірській школі мистецтв; з 01.08.2009 р. по 31.01.2012 р. перебувала на посаді викладача по класу сольного співу в Вільногірській дитячій музичній школі; з 01.02.2012 р. і по теперішній час перебуває на посаді викладача сольного співу у Комунальному закладі спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна» (Наказом Nє 59-к від 17.11.2021 р. Комунальний заклад «Дитяча музична школа» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області перейменовано на Комунальний заклад спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна».
Вказані обставини також не заперечуються пенсійним органом.
12.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 20.09.2024 року позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги, у зв`язку із відсутністю спеціального стажу.

Зазначено, що не взято до уваги довідку №151 від 13.06.2024, виданою Вільногірською міською радою Дніпропетровської області Комунальним закладом спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна» та довідку №01-07/09-58 від 06.09.2024 видана Комунальним закладом Спеціалізованої мистецької освіти «Мистецька школа №2» Кам?янської міської ради, оскільки робота в музичній школі та в школі мистецтв не відноситься до посад, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти. Постановою №909 від 04.11.1993 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років" дані посади не передбачені. Вищезазначені заклади не належать до Міністерства освіти, вони належать до Міністерства культури.

Не погоджуючись із такими рішеннями пенсійного органу, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив "Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати" (далі - Порядок № 1191).

В силу п. 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

За змістом п. 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

У відповідності до п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах, зокрема, викладачів, директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючих навчальною і навчально-виховною частиною, завідуючих філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи.

Тобто, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, фактом виходу на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою будь-якого іншого виду пенсії до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, посади викладача хорового класу та ілюстратора, викладача хорового співу, хормейстера, викладача по класу сольного співу передбачені "Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", що затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VIII (далі - Закон №2145-VIII) невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, позашкільна освіта.

Статтею 4 Закону №1841-III визначено, що позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Пунктом 5 статті 12 Закону №1841-III визначено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.

Перелік типів позашкільних навчальних закладів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 (далі - Перелік № 433).

В силу пункту 6 Переліку №433 до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 15.08.1984 р. по 08.01.1985 р.; з 16.01.1985 р. по 30.08.1993 р.; з 01.09.1993 р. по 15.08.1994 р.; з 01.09.1994 р. по 15.04.2004 р.; з 15.04.2004 р. по 31.07.2009; з 01.08.2009 р. по 31.01.2012 р.; з 01.02.2012 р. і по 19.05.2024 р. підлягають зарахуванню до спеціального стажу, який надає право на пенсію за вислугу років та отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення, відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

А тому, суд зазначає, що пенсійний орган протиправно не зарахувавши до спеціального стажу позивача періоди її роботи у музичній школі, передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного спеціального стажу у позивача та, як наслідок, протиправно відмовив у перерахунку пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для отримання грошової допомоги. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.09.2024 року №00 щодо відмови зарахувати періоди роботи до спеціального стажу та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій.

Конституційний Суд України у п.3.4 Рішення від 18.06.2007 р. №4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. №8-рп/99, від 20.03.2002 р. №5-рп/2002, від 17.03.2004 р. №7-рп/2004).

З метою ефективного захисту прав позивача та враховуючи ту обставину, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, а саме: з 16.01.1985 р. по 30.08.1993 р. на посаді викладача хорового класу та ілюстратора в Дніпродзержинській дитячій музичній школі №2, з 01.09.1994 р. по 15.04.2004 р. на посаді хормейстера в Вільногірській дитячій музичній школі, з 15.04.2004 р. по 31.07.2009 р. на посаді викладача хорового співу в Вільногірській школі мистецтв, з 01.08.2009 р. по 31.01.2012 р. на посаді викладача по класу сольного співу в Вільногірській дитячій музичній школі, з 01.02.2012 р. 19.05.2024 р. на посаді викладача сольного співу у Комунальному закладі спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024 року щодо виплати грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.09.2024 року №00, щодо відмови зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу та відмови призначити грошову допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, а саме: з 16.01.1985 р. по 30.08.1993 р. на посаді викладача хорового класу та ілюстратора в Дніпродзержинській дитячій музичній школі №2, з 01.09.1994 р. по 15.04.2004 р. на посаді хормейстера в Вільногірській дитячій музичній школі, з 15.04.2004 р. по 31.07.2009 р. на посаді викладача хорового співу в Вільногірській школі мистецтв, з 01.08.2009 р. по 31.01.2012 р. на посаді викладача по класу сольного співу в Вільногірській дитячій музичній школі, з 01.02.2012 р. 19.05.2024 р. на посаді викладача сольного співу у Комунальному закладі спеціалізованої мистецької освіти «Школа мистецтв ім. Петра Шияна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024 року щодо виплати грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський