Справа № 160/30415/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номеру обслуги протитанкового взводу штурмового батальйону, від 31.08.2024 р. про направлення на ВЛК;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номеру обслуги протитанкового взводу штурмового батальйону, від 31.08.2024 р. про направлення на ВЛК.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач під час проходження військової служби отримав поранення, проходив лікування, після чого звернувся до відповідача із рапортом про направлення його на військово-лікарську комісію, проте відповіді на рапорт відповідачем не надано.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідачем повідомлено, що ОСОБА_1 не міг виконати вимоги чинного законодавства в частині самостійного подання рапорту своєму командиру , оскільки не перебував на військовій службі, 27.06.2024 самовільно залишивши пункт дислокації Військової частини НОМЕР_1 .
Рапорт позивача до Військової частини НОМЕР_1 не надходив, не реєструвався в журналі вхідних документів.
Оскільки позивач є особою, яка самовільно залишила місце несення служби та на дату подання ним рапорту від 31.08.2024 його військова служба призупинена, він не входить до складу Збройних Сил України та стосовно нього не прийнятий виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або не закрито кримінальне провадження, наказ про продовження ним військової служби командиром військової частини не приймався, у відповідача були відсутні правові підстави для розгляду по суті рапорту позивача.
В період з 10.02.2025 по 14.02.2025 суддя брала участь у підвищенні кваліфікації.
Справа розглянута в перший робочий день виходу судді з відрядження.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 -солдат, перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_1 №8/1852 від 22.05.2024.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2024 №9/1/2540 позивач дійсно в період з 08.06.2022 по 22.06.2022, з 30.06.2022 по 20.08.2022, з 24.08.2022 по 15.10.2022, з 19.10.2022 по 17.03.2023, з 28.03.2023 по 25.04.2023, з 09.05.2023 по 14.06.2023, з 20.06.2023 по 10.07.2023, з 19.07.2023 по 01.08.2023, з 09.09.2023 по 21.09.2023, з 26.10.2023 по 03.01.2024, з 14.01.2024 по 16.05.2024, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Позивач зазначає, що у лютому 2023 опинився поруч із вибухом під час бойових дій.
Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 21.04.2023 позивачу встановлено діагноз: офтальмогіпертензія. Глаукома. Рекомендовано дообстеження в плановому порядку.
24.04.2023 позивач проходив обстеження у міській клінічній лікарні №14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана.
Згідно висновку Харківської клінічної лікарі на залізничному транспорті №2 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця»: ознаки ангіопатії судин нижніх кінцівок з ознаками зниження кровотоку. Варикозна хвороба БПВ і МПВ справа. Стан після венєктомії поверхневих вен зліва. Неспроможні перфоранти правої гомілки.
З 11.07.2023 по 18.07.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Шевченківська центральна районна лікарня» м. Харків з діагнозом посттравматична енцефалопатія 11, вестібуло-атактичний, астено-невротичний, цефалгічний сіндроми; стан після перенесених повторних вибухових травм.
Згідно висновку протоколу мрт-дослідження головного мозку від 31.07.2023: ділянка кістозно-гліозних змін в правій скроневій частці, постконтузійного характеру. Поодинокі осередки гліозу білої речовини головного мозку, вірогідно судинного характеру. Помірне розширення субарахноїдального простору замісного характеру, МР-ознаки полісинуситу.
Згідно висновку протоколу мрт-дослідження поперекового відділу хребта 31.07.2023: полісігментарний остеохондроз, спондилоартроз поперекового відділу хребетного стовпа. Дорзальна напівциркулярна протрузія диску L4-5. Правобічна дорзолатеральна протрузія диску L5- S1. Антелістез хребця L4 Іст. Гемангіома L3 хребця.
Діагноз відповідно консультативного висновку нейрохірурга від 01.08.2023: МВТ 18.04.2023, акубаротравма, ліквоно-гіпертензівний синдром, виражений цефалгічний синдром, Астенічний синдром. Часткова нисхідна атрофія здорових нервів.
Враховуючи висновки лікарів і стан свого здоров`я позивач звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про направлення його на ВЛК для встановлення придатності чи непридатності до військової служби.
Станом на день звернення з позовною заявою до суду, відповіді на рапорт, позивач не отримав.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту на направлення його для огляду військово-лікарською комісією, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Нормами ст. 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.
За визначенням у ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п. 1.1. глави 1 розділу І Положення №402).
Відповідно до підп.«б» п. 6.1 глави 6 Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31.01.2024 за №40 затверджено Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 2.1.6. Інструкції №40 у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Пунктом 3.11.6 Інструкції №40 встановлено, що документи, в яких строк виконання не зазначено, які не є документами інформаційного характеру або не містять контрольних завдань, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа в Міністерстві оборони України, в органі військового управління, військовій частині (установі), структурному підрозділі, до яких надійшов документ.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, дає підстави для висновку про те, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, в тому числі й командирами військової частини, у якій військовослужбовець проходить військову службу. При цьому, військовослужбовець, що подав рапорт має право отримати відповідь та/або інформацію за результатом розгляду поданого ним рапорту.
Натомість з вказаних документів не вбачається, який саме документ був направлений позивачем.
Крім того, до звернення позивача із позовом (13.11.2024) відповідно до копії витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.11.2024 №324 військовослужбовця за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги протитанкового взводу НОМЕР_2 штурмового батальйону, який перебуває в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив Військову частину 27 червня 2024 року та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.11.2024 №337-РС, призупинено строк військової служби, вислугу у військовому званні та вислугу років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 27 червня 2024 року.
З 11 листопада 2024 виключено із списків особового складу частини.
За ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона