Справа № 160/1258/24
Суддя: Доценко С. І.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 160/1258/24
Провадження № 2-а/202/8/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Доценко С.І.

за участю секретаря Кіщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Кротенко І.В.,

представника відповідача Бугаєнко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду ( контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

12.01.2024 позивач звернувся до суду із позовом про в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративні правопорушення серії АА №00014660, винесену 13.11.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в розмірі 17000 грн , а провадження по справі закрити. Покласти на відповідача судові витрати в розмірі 3936.40 грн.

Позов обґрунтовано тим, що про притягнення позивача до адміністративної відповідальності йому стало 05.01.2024 року, коли не зміг використати свою банківську карту і при з`ясуванні обставин було встановлено, що арешт на його кошти накладений виконавчою службою при виконанні зазначеної постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів . З зазначеним правопорушенням він не згоден із наступних підстав. Він є фізичною особою підприємцем. Основним видом його господарської діяльності відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру є надання в оренду машин, устаткування та товарів. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником транспортного засобу RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 та загальний напівпричіп бортовий тентований марка VAN HOOL , модель 3В2010 , д/н НОМЕР_2 , щодо якого зафіксовано перевищення нормативних параметрів. Але позивач звертає увагу, що він не може бути притягнутий до відповідальності , тому що він не є перевізником. Так, 05.08.2023 року позивач уклав договір оренди з Приватним підприємством «НАДІЯ ТРАНС 2016» за яким було передано в платне користування відповідний транспортний засіб (вказаний вище) разом із спеціалізованим напівпричепом. Копія договір оренди №01/08 від 05.08.2023 року та копія акту-прийому передачі надаються. Таким чином, відповідний вантажний автомобіль з 05.08.2023 року вибув з розпорядження позивача і знаходився у правомірному користуванні третьої особи. Він не є перевізником в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт», а тому, відповідно до вимог ст.14-3 КУпАП не має відповідати за зазначене в постанові правопорушення. Окрім того , враховуючи параметри вантажу, що перевозився, та характеристик транспортного засобу та напівпричепу не може бути перевантаження про яке йдеться в постанові. Правопорушення не було зафіксовано належним чином.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена за ч.2 ст.132-1 КУПАП Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу ,який має сертифікат відповідності та сертифікат перевірки. Постанову складено на позивача тому що із інформаційних даних , що надійшли із Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ відповідальною особою за транспортний засіб був ОСОБА_1 . Позивача у встановленому законом порядку було повідомлено про складання постанови. Позивач звернувся з оскарженням поза межами 10-денного строку оскарження , встановленого для цих правовідносин, а тому просили застосувати строк позовної давності. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, який допустив правопорушення. Адміністративне стягнення в сумі 17000 грн відповідає вимогам ч. 2 ст. 132-1 КУПАП. Просили відмовити.

Справа надійшла за підсудністю із Дніпровського окружного адміністративного суду ( ухвала 20.02.2024 року)

Ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 року відкривалось провадження в справі.

Ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 року забезпечено позов позивача шляхом зупинення стягнення на підставі постанови прот адміністративне правопорушення ФФ 000 14660 від 13.11.2023

20.03.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження та призначена до розгляду за правилами ст. 268,286 КАС України.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що позивач прострочив строк звернення до суду з оскарженням постанови та факт порушення є доведеним у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши заяви по суті справи та надані докази встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 13.11.2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматично автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. складено постанову серії АА №00014660, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУПАП до штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

У вказаній постанові встановлено, що 10.11.2023 о 23.11 за адресою М-07 , км 62+879, Київська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 та загальний напівпричіп бортовий тентований марка VAN HOOL , модель 3В2010 , д/н НОМЕР_2 , , у зв`язку із тим, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 16 % ( 3,36 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 21 тонна та відстані між осями 1,3 м або менше, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 5 шт., спарені колеса 2 вісь, відстань між вісями 1-2: 3830 мм, 2-3:5940 мм, 3-4:1300 мм., 4-5:1300 мм, навантаження на вісь 1-6550 кг, 2-10450 кг., 3-9600 кг., 4-9500 кг, 5-9900 кг, загальна маса 46000 кг.

У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 та загальний напівпричіп бортовий тентований марка VAN HOOL , модель 3В2010 , д/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.01.2024 року та Інформації із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відкрите ВП № 73693742 на підставі Постанови від 13.11.2023 року № АА 00014660 у відношенні боржника ОСОБА_1 .

Заява до виконавчої служби про примусове виконання постанови звернута до виконання 01.01.2024 року ( копія заяви)

Відповідно до ТТН №38 від 10.11.2023 року міжміські перевезення на автомобілі RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 здійснено автомобільним перевізником ПП «Надія Транс 2016» на замовлення ФОП ОСОБА_2 , вантажовідправник ФОП ОСОБА_3 , вантажоодержувач ФОП ОСОБА_2 , водій ОСОБА_4 .

Відповідно до видаткової накладної №38 від 04.10.2023 року перевозились пиломатеріали 28,00 м.куб

На підстав копії договору оренди № 01/08 та акту прийому-передачі підтверджено передання транспортного засобу орендодавцем орендарю встановлено, що 05.08.2023 року між позивачем, як орендодавцем, та ПП « «Надія Транс 2016», як орендарем, було укладено договір оренди за яким було передано в платне користування транспортний засіб RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 та загальний напівпричіп бортовий тентований марка VAN HOOL , модель 3В2010 , д/н НОМЕР_2 , що належать позивачу до 02.03.2028 року.

Актом прийому-передачі від 28 травня 2022 року підтверджено передання транспортного засобу орендодавцем орендарю.

Допитаний свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є сином позивача та працює водієм ТОВ «СПЕКТР ТРАНС» до якого батька не має відношення. Саме він перевозив на замовлення пиломатеріали ,відповідно до ТТН №38 від 10.11.2023 року на автомобілі RENAULT PREMIUM д/н НОМЕР_1 та напівпричепі. Будь-яке перевантаження транспортного засобу заперечував.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1, 2 ст. 77КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, частина 2 статті 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм підчас руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами з накладенням штрафу, в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Суб`єктами відповідальності за зазначеною статтею зазначено водія або посадових осіб, відповідальних за технічний стан обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян- суб`єктів господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.14-3 КУПАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу,зафіксовані за допомогою засобів фото-і кінозйомки,відеозапису,у тому числі в автоматичному режимі(за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових,габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису,що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах),несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи,за якою зареєстровано транспортний засіб,а вразі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу-належний користувач транспортного засобу,а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи,за якою зареєстрований транспортний засіб,- особа,яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон № 2344-III, статтею 1 якого визначено, що: 1) автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; 2) водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка; 3) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами; 4) послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Частиною першою статті 34 цього Закону передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати, зокрема, вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно з частинами першою, другою статті 50 Закону № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Пунктом в) 22.5 ПДР визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: навантаження на вісь: на одинарну вісь 11,5/7 тон.

Відповідно до п. 4 4. Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При цьому, згідно із зазначеними правилами допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174, передбачено, що автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу , за правопорушення, яке мало місце 13.11.2023 року, в той час , як на час вчинення правопорушення транспортний засіб перебував на праві оренди в користуванні третьої особи.

Проаналізувавши положення Закону « Про «автомобільний транспорт» та положення ч.1 ст.14-3 КУПАП, суд вважає що за зазначене в постанові правопорушення має відповідати не власник, а перевізник, який на достатніх правових підставах володів транспортним засобом та за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу.

Аналогічний висновок узгоджено з правовою позицією, яку викладено у постановах Верховного Суду від 23 серпня 2023 у справі № 600/1407/22-а, від 12 жовтня 2023 року у справі № 280/3520/22.

Таким чином, суд вважає доведеним, що, позивач не є належним суб`єктом адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі 13.11.2023 року, тому що належний йому автомобіль , який був зафіксований шляхом автоматичної фіксації правопорушення, на цей час на достатніх правових підставах використовувався для перевезення вантажів іншою особою.

А тому, позовні вимоги в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження в адміністративній справі слід задовольнити.

Таке рішення суду ґрунтується також на правовій позиції ВС ( Постанова від 04.01.2025 року справа №520/11723/23, який зазначив, що відповідальності за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажу підлягають саме автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів.

Суд вважає доведеним , що позивачем не пропущено строк звернення до суду , тому що відповідачем не надано доказів на отримання позивачем постанови.

Враховуючи, що постанова була звернута до виконання лише в січні 2024 року, та виконавче провадження з її примусового виконання було відкрите лише 05.01.2024 року з накладенням арешту на майно боржника, суд вважає, доведеним, що позивач дізнався про постанову лише 05.01.2024 року, коли були арештовані його кошти. Позовна заява була подана до суду 12.01.2022 року , в межах строку ,встановленого ч.2 ст.286 КАС України.

Суд не приймає доводи відповідача про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, яке зафіксоване в автоматичному режимі з посиланням на наявність доказів , перевищення встановленних габаритно-вагових норм належним позивачу автомобілем, тому що склад правопорушення передбачає вчинення правопорушення належним суб`єктом . Позивач довів, що на момент правопорушення автомобіль на достатніх правових підставах вибув із його користування , а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не спростував його доводи.

Суд, діючи в межах своїх повноважень, вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання постанови протиправною, тому що, ч.3 ст.286 КАС України визначено вичерпний перелік рішень за наслідками розгляду позовів у справах , визначених цією статтею, а тому скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення є достатнім для поновлення прав та інтересів особи.

При ухваленні судового рішення суд вирішує питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати по справі складаються із судового збору, який відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо накладення адміністративного становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а виходячи із встановленого на 01 січня2024 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн., судовий збір становить 605,60 грн .

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при зверненні з даним адміністративним позовом до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені , суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн. , а переплачену ним суму судового збору в розмірі 2422,40 грн - повернути позивачу на підставі ст.7 Закону України « Про судовий збір»

На підставі викладеного, керуючись ст. 14-3, ч. 2 ст. 132-1, ст. 283, 297-7, КУпАП, п. 22.5 ПДР України, ст.ст. 4, 5, 12, 46, 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича,буд.51, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Скасувати постанову серії АА №00014660 , винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматично автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУПАП до штрафу в розмірі 17 000,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул..Антоновича,буд.51, ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 605,60 грн ( шістсот п`ять гривень, 60 копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) переплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн ( дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок), який було сплачено на р/р UA4004632, отримувач: ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101, код отримувача: 37988155.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 04.03.2025 року.

Суддя С. І. Доценко