Справа № 761/7275/24
Суддя: Кондратенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/7275/24
Провадження № 2-а/761/228/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого-судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Лаврук Ю.В.

за участі:

позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: Рябоконя В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюка Артема Олександровича, Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюка А.О. в якому просив суд:

-визнати протиправною і скасувати постанову інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Довганюка А.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ № від 08.02.2024;

-визнати протиправним тимчасове затримання 08 лютого 2024 року інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Довганюка А.О. транспортного засобу - легкового автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак НОМЕР_1 , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 лютого 2024 року інспектором з паркування Довганюком А. О. винесено постанову серії 2КІ № , згідно якої до нього застосовано штраф у розмірі 680, 00 гривень, за порушення вимог пункту 15.9 ґ) ПДР, а саме: належний позивачу транспортний засіб - автомобіль TOYOTA HIGHLANDER номерний знак НОМЕР_1 , зупинено за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, 14, на перехресті або ближче 10 м від перехрестя. У з?язку з чим, здійснено тимчасове затримання транспортного засобу, шляхом його доставлення для зберігання на спеціальному майданчику. На думку ОСОБА_1 оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що є правомірним лише за умови, фіксування правопорушення у режимі фотозйомки (відеозапису). Корім того, ОСОБА_1 вказував, на те, що нормами чинних законів ні для виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, ні для інспекторів з паркування, які є їх уповноваженими особами на виконання окремих повноважень, не перебачено повноважень щодо: 1) контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів; 2) здійснення фіксування у режимі фотозйомки (відеозапису) обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів.

ОСОБА_1 в позовній заяві також стверджував, що наявні матеріали не містять достатніх доказів, що належний йому автомобіль було зупинено на перехресті або, що відстань від автомобіля до перехрестя була менше 10 метрів та вказував, що фотофіксацію транспортного засобу позивача здійснено у спосіб, який не допускає однозначного сприйняття місця його фактичного розташування по відношенню до нерухомих об?єктів та/або географічних координат. Як на ознаку протиправності, ОСОБА_1 вказував, що на його думку, суттєвою перешкодою дорожньому руху, можуть бути лише ті порушення, при яких розміщення транспортного засобу насправді позбавляє можливості інших учасників дорожнього руху завчасно виявити перешкоду та здійснити її об?їзд без порушення ПДР, у тому числі, не створюючи при цьому додаткової перешкоди чи загрози безпеці руху всім іншим учасникам дорожнього руху. Підставою для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 зазначав, що на лобовому склі транспортного засобу не було розміщено копію постанови про його ( ОСОБА_1 ) притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19 березня 2024 року до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання від представника відповідача - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про заміну неналежного відповідача на належного відповідача.

Згідно ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Протокольною ухвалою суду від 21 червня 2024 року проведено заміну неналежного відповідача - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на належного відповідача - Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У зв?язку із проведенням заміни неналежного відповідача на належного відповідача, 01 липня 2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява з урахуванням нового складу відповідачів.

29 серпня 2024 року через систему Електронний суд надійшов письмовий відзив представника Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Рябоконя В. В. Свої заперечення представник Департаменту обґрунтовує тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Інспектори не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов?язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідно до висновків викладених у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 та від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а.

Твердження Позивача щодо відсутності в Інспектора повноважень на винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) не відповідають дійсності та повністю спростовуються положеннями чинних нормативно-правових, та підзаконних актів: стаття 219 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Положенням про департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затверджене рішенням Київської міської ради від 13.07.2023 № 6870/6911, Рішенням Київської міської ради від 05.10.2023 № 7112/7153 ?Про впорядкування питань щодо діяльності інспекторів з паркування в місті Києві?.

Твердження позивача щодо відсутності перехрестя в місці розміщенні його транспортного засобу на момент його притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованими, безпідставними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються належними та допустимими доказами - матеріалами фотофіксації до постанови, фотознімками, які зробив сам Позивач, доданим ним же знімком екрану сервісу Google Maps, фотознімками доданими до відзиву Представником Департаменту.

Крім того, представником Департаменту було зазначено, що Інспектор не на власний розсуд або суб`єктивне уявлення визначив, що транспортний засіб позивача розміщено таким чином, що він створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Інспектор у своїх діях керувався виключно приписами законодавства, в даному випадку ст. 265-4 КУпАП. Саме ст. 265-4 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. Наведеним і було обґрунтовано законність здійснення тимчасового затримання транспортного засобу позивача. Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у Департаменту були відсутні правові підстави для направляти примірник Постанови позивачу. Представником Департаменту наголошено, що інспектором було в повній мірі дотримано норми законодавства України під час винесення спірної Постанови, а також під час здійснення тимчасового затримання транспортного засобу позивача.

27 вересня 2024 року на електронну пошту суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, у якій, ОСОБА_1 наполягав на відсутності у відповідачів здійснювати контроль, у тому числі, за дотриманням правил зупинки та стоянки, а також, на відсутність підстав здійснення тимчасового затримання.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Відповідач головний спеціаліст - інспектор з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюка А.О. в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 08 лютого 2024 року головним спеціалістом - інспектором з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюком А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 2КІ № відповідно до якої, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680, 00 грн.

З постанови вбачається, що 08 лютого 2024 року, о 18 годині 36 хвилини транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER, номерний знак НОМЕР_1 на вул. Десятинна, 14 в м.Києві було розміщено ближче 10 метрів від перехрестя, чим порушено пункт 15.9 ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксаціїю правопорушення: АРМ Інспектора.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER номерний знак НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України ?Про дорожній рух? визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.1.1 ПДР, відповідно до Закону України ?Про дорожній рух? встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР.

Як передбачено ч.1 статті 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч.3 статті 219 КУпАП).

Інспектори з паркування мають право наклади адміністративні стягнення на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектори з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Також інспектори здійснюють фотофіксацію (відеозапис) порушень ПДР в розділі стоянки, зупинки, та притягнення до адміністративної відповідальності.

Підпунктом ?ґ? пункту 15.9 ПДР України зазначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб?єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення ч.4 ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом АРМ Інспектор про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, kyiv.digital/penalty/check через ідентифікатори доступу до фотоматеріалів правопорушення - номер постанови від 8 лютого 2024 року де містяться фото транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER номерний знак НОМЕР_1 , а саме: містить п`ять фотознімків, виконаних з різних ракурсів, які відображають: дату порушення - 8 лютого 2024 року час вчинення правопорушення - 18:34:54.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

У відповідності до п. 1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо)

Підпунктом ?ґ? пункту 15.9 ПДР визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

З наданих представником Відповідача фотознімків вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 було розміщено у місці заокруглення проїзних частин вулиць Володимирської та Десятинної, на перетині вулиць Володимирської, Десятинної та Андріївського Узвозу, що в повній мірі підтверджує факт розміщення транспортного засобу останнього безпосередньо на перехресті.

В той же час, зроблені позивачем висновки про те, що в місці розміщення ним транспортного засобу відсутнє перехрестя є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наданими представником відповідача фотознімками, тими фотознімками, які зробив сам позивач, а також доданим останнім скріншотом зі сторінки сервісу Google Maps.

Із матеріалів фотофіксації також чітко вбачається, що позивач вчинив зупинку безпосередньо на перехресті. Вказаний факт не викликає жодних сумнівів, а тому, не здійснення інспектором вимірювань точної відстані не впливає на сам факт вчинення правопорушення і доведеність вини Ппозивача, оскільки, в даному випадку порушення пп.?ґ? п.15.9 ПДР України є очевидним.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17.

Тобто, автомобіль позивача було припарковано з порушенням ПДР України, отже, наявне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, яке належним чином зафіксоване.

Суд зазначає, що зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки, одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що на виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України відповідачем було здійснено фотофіксацію, вказаних обставин в кількості п`яти зображень з різних ракурсів.

Суд звертає увагу, що матеріали фотофіксації в повній мірі відповідають вимогам, зазначеним в примітці до ст. 14-2 КУпАП.

Так, кожному фотознімку містяться GPS-координати місця здійснення фотофіксації: 50.45830667, 30.15.83694; 50.45834639, 30.51848333; 50.45831861, 30.51852306; 50.45824222, 30.51845611; 50.45838222, 30.51841694. В той же час самі фотознімки зроблені з протилежних ракурсів

Згідно з статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 5 статті 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, ,на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Встановивши відповідальну особу, а саме ОСОБА_1 , за яким на праві власності зареєстровано транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 лютого 2024 серія 2КІ № за порушення вимог частини третьої статті 122 КУпАП.

Відповідно до п.2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990 ( далі - Постанова № 990), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП, тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Як уже зазначалось, що згідно підпункту ?ґ? пункту 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Пунктом 3 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМ України від 14 листопада 2018 року №990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Пунктом 12 Постанови № 990 визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП, повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення вказаних дій, також відсутності будь-яких порушень під час їх здійснення, суд приходить до висновку про те, що інспектор під час складання 8 лютого 2024 року акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, який було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, діяв на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством.

А тому, твердження позивача, в тім, що були допущені порушення під час складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не приймаються до уваги, так як у разі виявлення таких порушень, транспортний засіб не було б поміщено на спеціальний майданчик на зберігання. Крім того, оскільки, порушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, таке затримання транспортного засобу відбувається без присутності понятих. Що вказує на відсутність порушень в частині відсутності понятих.

В частині твердження Позивача про відсутність розміщеного повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності чи постанови не було розміщено на лобовому склі транспортного засобу. В той же час, Департаментом не надано доказів розміщення повідомлення чи постанови. Разом з тим, наведене не впливає на факт доведеності вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні та на його правову кваліфікацію. Так само і не впливає на правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинна заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що доказів неправомірної поведінки Головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) Довганюка А. О. з боку позивача суду надано не було, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: ?доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП )?.

В справі ЄСПЛ ?Пономарьов проти України? (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Суд вважає, що відповідач виконав обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 77 КАС та надав суду докази щодо правомірності прийнятого ним рішення стосовно позивачки.

З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 08 лютого 2024 року серія 2КІ № .

Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст.286 КАС України, суд, прийшов до висновку, що позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, відсутні підстави для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (?Проніна проти України?, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, інші доводи позивача не впливають на вищевказані висновки суду

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.122, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289КУпАП, ст.ст.5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування другого відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Довганюка Артема Олександровича, Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: