Справа № 307/152/25
Суддя: Стецюк М. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/152/25
Провадження № 2-а/307/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача Кустря М.М., представника відповідача Фекете Й.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 січня 2025 року його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП і відразу було запропоновано сплатити штраф та вручено реквізити для сплати штрафу у розмірі 17 000 грн., однак штраф він не сплатив, а наступного дня звернувся щоб йому було надано постанову, якою такий штраф накладено, яку відразу й отримав. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що його, ОСОБА_1 звинувачено в тому, що він як військовозобов`язаний, протягом 60 днів із дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не виконав свого зобов`язання та не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив вимоги абз. 6 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 1 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.22 Постанови КМУ №560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», абз. 3 п.п. 10-1 п.1 Правил військового облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів до порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 і цим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Такої постанови у його присутності не виносилося, при складанні протоколу йому було запропоновано написати щоб розглянули протокол без нього, що він і написав, не придавши цьому значення на той час, але при складанні протоколу він пояснював, що раніше ще у 2001 році потрапив у ДТП, мав важку травму голови із забоєм головного мозку та переломом кісток черепа, тривалий час лікувався, та йому було встановлено другу групу інвалідності, на даний час у нього третя групу інвалідності, у поточному році також лікувався стаціонарно, тому і було запропоновано щоб він написав у поясненні що перебував у важкому стані і це буде поважною причиною, що він і зробив. Він, ОСОБА_1 , пред`являв представнику ТЦК документи про хворобу, розраховував що це буде враховано і штраф на нього не буде накладено, але такого не сталося. Серед документів про стан здоров`я він показував також і тимчасове посвідчення, у якому є відмітки про те, що з жовтня 2021 року його знято з військового обліку та що він не підлягаю медобстеженню і в 2007 році термін дії такого статусу йому було продовжено «безстроково». Після складання протоколу йому було вручено повістку для явки в ТЦК та СП на 06 січня 2025 року з метою уточнення своїх персональних даних, але його було направлено для проходження ВЛК , щоб взяли на облік, а потім було запропоновано подати заяву на відстрочку у зв`язку з наявністю інвалідності, що ним і зроблено. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього посадова особа ТЦК повинна була поза розумним сумнівом довести про факт вчинення ним цього правопорушення і його винуватість у вчиненні. Належним чином йому не було роз`яснено прав передбачених ст.. 268 КУпАП, бо винесено постанову у той же день у який і складено протокол, що свідчить про відсутність можливості підготуватися до захисту, винесено не у його присутності і копію такої йому не було вручено, лише на його прохання надано, коли вже було вручено реквізити для сплати штрафу. Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. За наведених ним обставин факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП є недоведеним, а винесена відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанова за №11 від 04 січня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи наведене, просить визнати незаконною та скасувати постанову №11 від 04 січня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та провадження у справі закрити.

17 січня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без руху на надано позивачеві строк для усунення вказаних недоліків згідно ухвали суду.

24 січня 2025 року, на виконання вказаної ухвали суду, представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

27 січня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

04 лютого 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначають наступне. 04 січня 2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 11 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП. Підставою таких дій, було те, позивач будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженої Верховною радою України, не виконав свої зобов`язання та не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив чим порушив абзац 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 1 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» абзац 3 п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2) до Порядку організації ведення військового обліку та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 № 1487. Дата вчинення адміністративного правопорушення 17 липня 2024 року, дата виявлення порушення 04 січня 2025 року. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 20:00 год. 04 січня 2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у кабінеті №20. В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» позивач зазначив, «Вчасно не оновив свої дані тому що був дуже у важкому стані головні приступи, і лежав у лікарні дуже у важкому стані. Прошу розглянути справу без мене». 04 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 11 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Згідно з даними автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи (АІТС) «Оберіг» датою взяття позивача на облік як військовозобов`язаного є 06 січня 2025 року, до цієї дати позивач взагалі не перебував на обліку та не мав військово-облікового документу.

Під час розгляду адміністративної справи позивач не надав жодного доказу який би підтвердив наявність в нього поважних причин не оновлення ним персональних даних у строк, визначений в законодавстві. Окрім цього, позивач у день розгляду адміністративної справи мав право заявити клопотання про відкладення розгляду справи та під час наступного розгляду надати докази на підтвердження перебування у важкому стані на лікуванні, проте цього зроблено не було. Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, позивач проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, не уточнив свої персональні дані, чим порушив правила військового обліку, а відтак підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 січня 2025 року постановою № 11 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно змісту вказаної постанови, 04 січня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженої Верховною радою України, не виконав свої зобов`язання та не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив чим порушив абзац 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 1 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» абзац 3 п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2) до Порядку організації ведення військового обліку та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 № 1487. Дата вчинення адміністративного правопорушення 17 липня 2024 року, дата виявлення порушення 04 січня 2025 року. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП (а.с.8).

З протоколу №11 від 04 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженої Верховною радою України, не виконав свої зобов`язання та не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив чим порушив абзац 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 1 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 22 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» абзац 3 п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2) до Порядку організації ведення військового обліку та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 № 1487. Дата вчинення адміністративного правопорушення 17 липня 2024 року, дата виявлення порушення 04 січня 2025 року. Таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП (а.с.7).

Із тимчасового посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 січня 2002 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1982 року народження, дійсно прийнятий на облік запасу ЗСУ за ВОС №999 із зняттям з військового обліку 07 лютого 2007 року, ст. 59 «б», наказ 2/1994 р., продовжено «безстроково» (а.с.9).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та згідно довідки Тячівського районного управління Пенсійного фонду України №718 від 23 вересня 2011 року він дійсно знаходився на обілку в Тячівському управління Пенсійного фонду України та отримував соціальну пенсію інвалідності ІІ групи загального захворювання по 01 березня 2010 року в сумі 695 грн. (а.с.10-11).

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №7940 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13 серпня 2024 року по 21 серпня 2024 року (а.с.12).

Із довідки до Акта огляду у МСЕК Серії 12 ААД № 399527 від 18 грудня 2024 року відомо, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання (а.с.11).

Згідно заяви військово-облікового документа від 06 січня 2025 року адресованої начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_1 просить видати йому військово-обліковий документ, тому що такий не отримував (а.с.38).

Згідно письмової заяви від 06 січня 2025 року адресованої начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_1 просить взяти його на військовий облік військовозобов`язаних рядового та сержантського складу запасу у зв`язку із проживанням у Тячівському районі (а.с.39).

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно дост. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з копії протоколу №11 від 04 січня 2025 року ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 20:00 год. 04 січня 2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у кабінеті №20. В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності зазначено, «Вчасно не оновив свої дані тому що був дуже у важкому стані головні приступи, і лежав у лікарні дуже у важкому стані. Прошу розглянути справу без мене».

З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи не було перешкод розглянути справу 04 січня 2025 року та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3ст. 210 КУпАП.

У зв`язку з цим посилання позивача на порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, те, що належним чином йому не було роз`яснено прав передбачених ст. 268 КУпАП, про відсутність можливості підготуватися до захисту, постанову винесено не у його присутності, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищезазначеними доказами.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, спірні відносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частина перша ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

18 травня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік повинні були уточнити свої персональні дані з 17 травня 2024 року по 16 липня 2024 року (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з тимчасового посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 січня 2002 року, ОСОБА_1 , 1982 року народження, дійсно прийнятий на облік запасу ЗСУ за ВОС №999 із зняттям з військового обліку 07 лютого 2007 року, ст. 59 «б», наказ 2/1994 р., продовжено «безстроково».

Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого: здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Оскільки позивач ОСОБА_1 був саме знятий, а не виключений з військового обліку, він був повторно взятий відповідачем на такий облік 06 січня 2025 року.

Як зазначає представник відповідача у своєї відзиві, позивач згідно з даними автоматизованої інформаційно-телекомунікаційної системи (АІТС) «Оберіг» був взятий на облік як військовозобов`язаний 06 січня 2025 року, до цієї дати позивач взагалі не перебував на обліку та не мав військово-облікового документу. Дане підтверджується письмовою заявою долученою до відзиву.

З огляду на вищевикладене, інформації щодо персональних даних стосовно позивача, яка міститься в інших інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах (у тому числі публічних) та базах даних, держателем яких є державні органи, зазначені в ч.3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року № 1951-VІІІ, відсутня. Документів, які підтверджують, що ОСОБА_1 уточнив (оновив) свої персональні дані в інший спосіб та в строк, зазначений з Законі №3633-ІХ, позивач не надав.

Частиною другою ст. 77 КАС України визначено обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності.

Водночас це не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення №11 від 04 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. 00 коп. відповідає вимогам закону, а відтак вимоги позову є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

При винесенні судового рішення, у відповідністю з ст. 143 КАС України, суд також вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За визначенням ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, а тому судові витрати, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 03 березня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк