Справа № 2зд-25/160
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 березня 2025 рокуСправа №2зд-25/160

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про забезпечення доказів №2зд-25/160, інша сторона: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів №2зд-25/160, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд».

Заявник просить здійснити забезпечення доказів: витребувати Постанову (довідка, висновок) у військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поданій заяві присвоєно єдиний унікальний номер 2зд-25/160 та у зв`язку з автоматизованим розподілом така заява була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року призначено заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів №2зд-25/160 до розгляду у судовому засіданні на 03 березня 2025 року.

03 березня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява про розгляд заяви про забезпечення доказів без участі його представника.

В судове засідання, призначене на 03 березня 2025 року, заявник та представник іншої сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу адміністративного судочинства України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед треба зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.09.2024 року у справі №990/297/24.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, представник заявника не зазначає обставин, які б давали підстави вважати, що постанова ВЛК буде втрачена або її витребування судом під час судового розгляду справи стане неможливим або утрудненим.

Наведене обґрунтування заяви та її прохальна частина по суті є клопотанням про витребування доказів, адже зазначені обставини вказують на те, що позивач не може самостійно отримати документ, а не те, що такий документ у майбутньому не вдасться отримати взагалі.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.12.2023 року у справі №990/305/23.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення доказів, внаслідок чого у задоволенні заяви представника заявника про забезпечення доказів належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів №2зд-25/160 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко