Справа № 440/14130/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 р.Справа № 440/14130/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 24.12.24 по справі № 440/14130/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 23.08.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 23.08.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків фактичної перевірки щодо порушення ТОВ "Оіл Центр Рітейл" вимог податкового законодавства, на підставі яких сформовані спірні податкові повідомлення-рішення. За твердженням позивача, уповноваженою особою ТОВ "Оіл Центр Рітейл" посадовим особам Головного управління ДПС в Рівненській області було надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT зав. №137289, а тому притягнення підприємства до фінансової відповідальності за ненадання документів на запит податкового органу та відсутність документів, що підтверджують позитивний результат повірки рівнеміра-лічильника, є протиправним.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми "ПС" від 23.08.2024 № та № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Центр Рітейл" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що під час проведення фактичної перевірки ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» за місцем фактичного провадження діяльності: Рівненська обл., Рівненський район, с. Колоденка, вул. Зелена, буд. 55, працівниками ГУ ДПС у Рівненській області встановлено, що ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» використовує 8 резервуарів для зберігання пального, а саме: 5 резервуарів РГС об`ємом 25,0 м куб. кожний, 2 резервуари РГС об`ємом 10,0 м куб. кожний та 1 резервуар АГЗП об`ємом 19,96 м куб., на яких встановлені 8 рівнемірів магнітострикційних VEEDER ROOT (заводські номери: 137291, 137383, 137292, 137112, 137111, 137290, 137289, 137288).

Водночас, ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» до перевірки не надано документів, які свідчать про проходження повірок, за результатами яких рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289 є придатним для використання.

Станом на 02.08.2024 документи (копії документів), що підтверджують позитивний результат повірки вищезазначеного рівнеміра-лічильника не надано.

Таким чином, резервуар, який знаходиться на акцизному складі (уніфікований № 1021176) не обладнаний рівнеміром-лічильником, що свідчить про порушення ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Крім того зазначив, що в ході фактичної перевірки ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» фахівцями Головного управління ДПС в Рівненській області відповідно до вимог п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 85.2, п. 85.4 ст. 85 ПК України менеджеру ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» Білець О.Є. вручено письмовий запит від 26.07.2024 № 1 щодо надання до перевірки документів/копій документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, засвідчених підписом посадової особи та скріплених печаткою.

Станом на 05.08.2024 (останній день перевірки) ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» не в повному обсязі надані первинні документи, які є предметом перевірки, а саме не надано: акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, про що складено акт не надання документів від 05.08.2024 № 716/ж6/17-00-09-01-13.

Тим самим, ТОВ «ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ» порушено п. 85.2 ст. 85 ПК України та застосовано штрафну (фінансову) санкцію відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Таким чином, апелянт вважає, що штрафні (фінансові) санкції застосовані обґрунтовано та підлягають сплаті до бюджету в передбачені законодавством терміни.

Отже, на думку контролюючого органу, судом порушено основоположні принципи судочинства, закріплені КАС України, зокрема положення ст. 2 КАС України щодо прийняття судового рішення за наслідками всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом. Також судом не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Оіл Центр Рітейл" (ідентифікаційний код 44702151) зареєстроване як юридична особа та одними із зареєстрованих видів його економічної діяльності є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

ГУ ДПС у Рівненській області на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", листа ДПС України від 15.07.2024 № 20452/7/99-00-09-03-01-07, на підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 24.07.2024 №1851-П та направлень від 25.07.2024 № 3346/ж3/17-00-09-01-11, № 3347/ж3/17-00-09-01-11 проведено фактичну перевірку ТОВ ТОВ "Оіл Центр Рітейл" за адресою провадження господарської діяльності: Рівненська обл., Рівненський район, с. Колоденка, вул. Зелена, буд. 55, автозаправний комплекс з магазином, з 25.07.2024, тривалістю 10 днів /а.с. 81/.

Результати фактичної перевірки оформлені актом від 05.08.2024 № 11830/ж5/17-00-09-01-12/44702151 /а.с. 75-77/, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України в частині не обладнання та/або відсутності реєстрації рівнеміра-лічильника, який розташований на акцизному складі в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання для перевірки документів/копій документів, які стосуються предмета перевірки, засвідчених підписом посадової особи та скріплених печаткою.

ТОВ "Оіл Центр Рітейл", не погодившись з висновками фактичної перевірки, подало заперечення на акт фактичної перевірки від 05.08.2024 № 11830/ж5/17-00-09-01-12/44702151, за результатами розгляду якого податковий орган склав висновок від 23.08.2024 № 8473/6/17-00-09-01-04 про залишення заперечень без розгляду у зв`язку з порушенням термінів їх подачі, визначених п. 86.7 ст. 86 ПК України /а.с. 14-20/.

На підставі акта перевірки від 05.08.2024 № 11830/ж5/17-00-09-01-12/44702151 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.08.2024 № , яким застосовано штрафні (фінансові санкції) в розмірі 1020,00 грн; від 23.08.2024 № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20000,00 грн /а.с. 82, 83, 87/.

Скарга платника податків на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 23.08.2024 № та № залишена без задоволення рішенням ДПС України від 08.11.2024 № 33572/6/99-00-06-03-01-06 /а.с. 85-86/.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Полтавській області від 23.08.2024 № та № , позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у спірних відносинах немає підстав для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій загалом у розмірі 21020,00 грн., оскільки висновки відповідача про допущення позивачем порушень: не обладнання та/або відсутності реєстрації рівнеміра-лічильника, який розташований на акцизному складі в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі та ненадання для перевірки документів/копій документів, які стосуються предмета перевірки, засвідчених підписом посадової особи та скріплених печаткою, є помилковими.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Своєю чергою, у силу пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

За змістом підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України передбачено, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 липня 2019 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Згідно пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового, та/або масового витратоміра на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, та/або місці отримання/відпуску спирту етилового у виробництво продукції, визначеної у підпунктах "д"-"ж" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового, та/або масовий витратомір.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, предметом спору у цій справі є правомірність податкових повідомлень-рішень податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення вимог ПК України, прийнятих за результатами фактичної перевірки ТОВ "Оіл Центр Рітейл".

Судовим розглядом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки ТОВ "Оіл Центр Рітейл" за місцем фактичного провадження діяльності: Рівненська обл., Рівненський район, с. Колоденка, вул. Зелена, буд. 55, працівниками ГУ ДПС у Рівненській області встановлено, що позивач використовує вісім резервуарів для зберігання пального, а саме: п`ять резервуарів РГС об`ємом 25,0 м. куб. кожний, два резервуари РГС об`ємом 10,0 м. куб. кожний та один резервуар АГЗП об`ємом 19,96 м. куб., на яких встановлені вісім рівнемірів магнітострикційних VEEDER ROOT (заводські номери: 137291, 137383, 137292, 137112, 137111, 137290, 137289, 137288).

За твердженням відповідача, ТОВ "Оіл Центр Рітейл" до перевірки не надано документів, що свідчать про проходження повірок, за результатами яких рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289 є придатним для використання.

При цьому запит про надання документів (копій документів) від 26.07.2024 №1 того ж дня о 14:00 вручений менеджеру АЗС ОСОБА_1 /а.с. 79/, однак станом на 02.08.2024 документи не надані.

На цій підставі податковий орган дійшов висновку, що резервуар, який знаходиться на акцизному складі (уніфікований № 1021176), не обладнаний рівнеміром-лічильником, що свідчить про порушення ТОВ "Оіл Центр Рітейл" п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Крім того, з огляду на ненадання на перевірку документів про повірку рівнеміра-лічильника VEEDER ROOT, заводський № 137289, податковий орган констатував порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Оцінюючи наведені доводи податкового органу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наступне.

З аналізу положень підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України слідує, що розпорядники акцизних складів зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Згаданими вище приписами підрозділу 5 Розділу XX ПК України встановлено строки для виконання обов`язку платником податку для облаштування акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та реєстрації таких в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також передбачено дату з якої до таких платників застосовуються норми пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

У свою чергу, складом правопорушення, визначеного пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України, за вчинення якого передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Аналогічні висновки щодо застосування вищезгаданих норм права наведені у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 580/9246/21, від 04.04.2024 у справі № 420/20864/23, від 18.04.2024 у справі № 640/5202/22, від 02.07.2024 у справі № 520/5288/21.

Суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що податковий орган в акті перевірки від 05.08.2024 № 11830/ж5/17-00-09-01-12/44702151 не заперечував факт обладнання резервуарів для зберігання пального рівнемірами-лічильниками та їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Тож, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у спірних відносинах не було підстав для притягнення позивача до відповідальності та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.

Стосовно доводів податкового органу про ненадання на перевірку документа про проходження повірки на рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289, то позивач наголошував, що на вимогу посадових осіб ГУ ДПС у Рівненській області були надані копії восьми чинних свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на усі рівнеміри магнітострикційні, встановлені на АЗС /а.с. 21-24/. Зокрема, перевіряючим була надана копія свідоцтва № П11/0002.16/24 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289, виданого 04.01.2024, терміном дії до 04.01.2026 /а.с. 24/.

Представник позивача у судовому засіданні суду першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу також зазначив, що фотокопії свідоцтв про повірку виконані загалом на 4 аркушах А4, по два свідоцтва на одному аркуші, зокрема на рівнемір-лічильник VEEDER ROOT, заводський № 137289 надавалась відповідна копія свідоцтва від 04.01.2024 № П11/0002.16/24, який розташовано на одному аркуші зі свідоцтвом від 04.01.2024 № П/11/0002.15/24 на рівнемір-лічильник VEEDER ROOT, заводський № 137288, що виключало ймовірність ненадання посадовим особам копії свідоцтва № П11/0002.16/24 на рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289. Крім того, представник позивача зауважив, що усі вісім копій свідоцтв надавались контролюючим органам разом із запереченнями на акт перевірки та скаргою на податкові повідомлення-рішення, однак не були враховані.

В свою чергу відповідачем не спростовано доводи позивача про помилковість висновків податкового органу щодо вчинення ТОВ "Оіл Центр Рітейл" порушень вимог пункту 85.2 ст. 85 та підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Колегія суддів зазначає, що ні Акт фактичної перевірки, ні інші процесуальні документи, надані відповідачем в ході розгляду справи, як і апеляційна скарга не містять спростувань того, що перевіряючим була надана копія свідоцтва № П11/0002.16/24 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289, виданого 04.01.2024, терміном дії до 04.01.2026, з огляду на те, що фотокопії свідоцтв про повірку виконані загалом на 4 аркушах А4, по два свідоцтва на одному аркуші, що виключало ймовірність ненадання посадовим особам копії свідоцтва № П11/0002.16/24 на рівнемір магнітострикційний VEEDER ROOT, заводський № 137289.

За вищевикладених обставин, судова колегія погоджується з доводами позивача про помилковість висновків податкового органу щодо вчинення ТОВ "Оіл Центр Рітейл" порушень вимог пункту 85.2 статті 85, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Як наслідок, у спірних відносинах немає підстав для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій загалом у розмірі 21020,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ "Оіл Центр Рітейл" повністю.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 року по справі № 440/14130/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 по справі № 440/14130/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.А. Спаскін О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 03.03.2025 року