Справа № 380/10044/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/10044/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби, оформлене листом Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 № 08/28788/24-Вн,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 18.03.2024 щодо звільнення з військової служби з урахуванням довідки ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022, припинивши (розірвавши) з ОСОБА_1 контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України та звільнивши ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 4 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

Матір`ю позивача є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022р., яка підписана головою та членами ЛКК, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 має діагноз: ІХС, дифузний кардіосклероз ГХ ІІІ ст. Хвороба Вельгофа в ст. н. ремісії. Фіброміома матки, наслідки оперативного втручання. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. Стан після перенесеної операції лобно-решітчатого енцефадлоцеле. Хвора потребує постійного стороннього догляду.

Також згідно з довідкою Самбірської міжрайонної ЛТЕК від 14.04.1992 ОСОБА_2 має ІІІ групу інвалідності безстроково.

18.03.2024 позивач звернувся до свого безпосереднього начальника з рапортом про звільнення з військової служби, додавши належним чином оформлені документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення.

Листом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) № 08/28788/24- Вн від 10.04.2024 «Про розгляд рапорту щодо звільнення» повідомлено, що позивачу відмовлено у задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби.

Відмова у задоволенні рапорту мотивована тим, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується, на думку відповідача, відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, тоді як у наданій позивачем довідці серії ВТЕ-4 № 053582 від 14.04.1992 у висновку про умови та характер праці, рекомендованих заходах по відновленню працездатності не визначено потребу у постійному сторонньому догляді.

Будь-яких інших підстав для відмови у задоволенні рапорту позивача відповідачем не наведено.

Згідно із абз. 4 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико- соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зміст вказаної норми свідчить про її альтернативні приписи в частині обставин і доказів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), а саме: такими підтвердженнями можуть бути:

- медичний висновок медико-соціальної експертної комісії або

- медичний висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відтак, довідка ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022р., яка містить медичний висновок про потребу матері позивача у постійному сторонньому догляді, сама по собі є самостійним та достатнім документом, який підтверджує наявність обставини для звільнення з військової служби відповідно до абз.4 пп. г) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як вбачається з рапорту позивача, позивач разом з відповідним рапортом надав відповідачу не тільки довідку ВТЕ-4 № 053582 від 14.04.1992р. (на яку послався відповідач), а й довідку ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022р.

Однак, приймаючи рішення про відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби, відповідач вказаній довідці ЛКК № 168 від 22.05.2022р. взагалі не надав жодної оцінки та не зазначив, чому вказану довідку ним не було взято до уваги при вирішенні спірного питання, незважаючи на те, що зазначена довідка прямо містить висновок про потребу матері позивача у постійному сторонньому догляді та повністю узгоджується з вимогами абз.4 пп. г) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В даному випадку відповідач фактично вдався до власного та обмеженого тлумачення абз.4 пп. г) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», надавши правового значення для застосування вказаної норми лише довідці серії ВТЕ-4 № 053582 від 14.04.1992 та безпідставно виключивши з переліку відповідних правовстановлюючих документів довідку ЛКК.

Посилання відповідача на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013р. № 413 «Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 413) є безпідставним, адже норми вказаної Постанови за ієрархією нормативно-правових актів є нижчими за норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Внесеними змінами до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на відміну від Постанови № 413, передбачено можливість підтвердження необхідності постійного стороннього догляду медичним висновком лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я відносно будь-якої особи з переліку, наведеного у абз.4 пп. г) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», незалежно від віку.

Додатково позивач звертає увагу, що сам по собі зміст доданої ним до рапорту довідки серії ВТЕ-4 № 053582 не спростовує висновку, зазначеного в довідці ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022 (не містить інших даних, які б суперечили вказаній довідці ЛКК).

Відмовивши у звільненні з військової служби позивачу, який надав необхідні для цього підтверджуючі документи, відповідач порушив його право на звільнення зі служби, яке підлягає судовому захисту.

Належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу у задоволенні рапорту, оформленого листом Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 № 08/28788/24-Вн, та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 18.03.2024р. щодо звільнення з військової служби з урахуванням довідки ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022р., припинивши (розірвавши) з позивачем контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України та звільнивши позивача з військової служби на підставі абз.4 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що в позовній заяві не конкретно та некоректно сформовано позовну вимогу щодо визнання протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 про відмову позивачу у задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби, оформлене листом Військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2024 № 08/28788/24-Вн. Зазначене не узгоджується із способом захисту порушеного права позивача по справі та не доводить протиправність відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у задоволенні рапорту викладеної у листі від 10.04.2024 № 08/28788/24-Вн.

19.03.2024 від молодшого сержанта ОСОБА_3 надійшов рапорт щодо звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу 4 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У додаток до рапорту надав:

- довідку № 168 від 22.05.2022 про захворювання матері;

- заключення лікарсько-трудової експертної комісії про інвалідність третьої групи матері, ОСОБА_2 , №053582 від 14.04.1992;

- виписку № 924 із медичної картки МСЕК матері, ОСОБА_2 , від 15.03.2023;

- акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виданий 23.05.2023 Старостинським округом №4 Добромильської міської ради.

Листом від 10.04.2024 №08/28788/24-Вн на зазначений рапорт ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) було надано відповідь, що за результатами розгляду відмовлено щодо звільнення з військової служби із зазначених підстав, у зв`язку з тим, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. У наданій військовослужбовцем довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії ВТЕ-4 №053582 від 14.04.1992 у висновку про умови та характер праці, рекомендованих заходах по відновленню працездатності не визначено потребу у постійному сторонньому догляді.

23.02.2023 позивач уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу терміном на три роки з 23 лютого 2023 року по 22 лютого 2026 року.

Згідно абзацу 1 пункту 288 Положення, у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Оскільки на сьогодні в Україні діє воєнний стан підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби регулюються пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зокрема однією із підстав зазначеною в цьому пункті (станом на момент виникнення спірних відносин) є звільнення через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико- соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

З огляду на копію довідки ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2023, не встановлено належним чином підтверджену потребу ОСОБА_2 у постійному догляді враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Відповідно до частини 12 статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько- консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, здійснюється в порядку, визначеному Положенням про медико-соціальну експертизу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317), а хворим, що не досягли повноліття, - Положенням про лікарсько-консультативну комісію, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917 (далі - Положення № 917).

Абзацом 2 підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають зокрема потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, групу інвалідності.

Абзацом 5 підпункту 1 пункту 7 Положення № 917 передбачено, що лікарсько- консультативні комісії (далі - ЛКК) визначають зокрема потребу дитини з інвалідністю у постійному сторонньому догляді.

Результати МСЕК відносно хворих, що досягли повноліття, оформлюються первинною обліковою документацією, форми якої затверджено наказом МОЗ України від 30.07.2012 № 577, зокрема випискою з акту огляду МСЕК (пункт 24 Положення № 1317).

Результати ЛКК відносно хворих, що не досягли повноліття, оформлюються зокрема медичним висновком за формою № 080/о (наказ МОЗ України від 04.12.2001 № 482, пункт 12 Положення № 917).

З проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, слід прийти до висновку, що необхідність постійного догляду за повнолітньою особою підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК. В той же час, необхідність постійного догляду за дитиною підтверджується висновком ЛКК.

Таким чином, документом, який для цілей абзацу 4 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може свідчити про необхідність здійснення постійного догляду за повнолітньою особою, може бути зокрема виписка з акту огляду МСЕК, у якій має бути зазначено відомості про необхідність здійснення постійного догляду.

Крім того, довідка ЛКК від 22.05.2023 618, не відповідає затвердженим МОЗ України формам медичної облікової документації, що свідчить про її недопустимість.

Довідка ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022, яка містить медичний висновок про потребу матері позивача у постійному сторонньому догляді, не являється висновком в розумінні пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У наданій довідці від 14.02.1992 Сер. ВТЭ-4 № 053582 виданій ОСОБА_2 1959 р.н. Самбірською міжрайонною ЛТЕК Самбірського міського відділу соціального забезпечення у висновку про умови та характер праці, рекомендованих заходах по відновленню працездатності не визначено потребу у постійному сторонньому догляді.

Відповідно до абзаців 28-37 пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Відповідно до виписки № 924 із медичної картки стаціонарного хворого (МСЕК) ОСОБА_4 , від 15.03.2023, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 07.03.2023 до 15.03.2023.

Щодо довідки від 23.05.2023 № 290, слід зазначити, що згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи зазначене, належним документом, що містить інформацію про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, є витяг з Єдиного державного демографічного реєстру або Реєстру територіальної громади.

Поряд з цим, відповідно до інформаційних даних позивача в його особовій справі зазначені наступні члени сім`ї:

мати - ОСОБА_5 1959 р.н.;

сестра - ОСОБА_6 1988 р.н.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 202 Сімейного кодексу України, та статті 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» обов`язок здійснення догляду за ОСОБА_2 покладено на всіх повнолітніх дітей.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 04.07.2022 №190 «Про затвердження форми акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи» затверджено форму акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи, що додається до цього наказу.

Також, разом з рапортом позивачем не було надано документів на підтвердження родинних відносин, а також такі не додані і до позовної заяви.

Позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження підстав щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 17.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені такі обставини:

18.03.2024 позивачем подано рапорт наступного змісту:

«Прошу Вашого клопотання перед вищим командуванням про звільнення мене з військової служби у запас на підставі абзацу 4 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Претензії до командування військової частини НОМЕР_1 та ДПСУ не маю. Від проходження служби по мобілізації відмовляюся. Прошу направити документи для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

До рапорту додаю:

1. Довідка № 168 від 22.05.2022 року про захворювання мами - 1 аркуш;

2. Заключення лікарської-трудової експертної комісії про інвалідність 3 групи мами ОСОБА_2 №053582 від 14.04.1992 року - 2 аркуші;

3. Виписка № 924 з медичної картки МСЕК мами ОСОБА_2 від 15.03.2023 року - 2 аркуші;

4. Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданий 23.05.2023 року Старостинським округом № 4 Добромильської м/ради - 1 аркуш;

5. Довідка про склад сім`ї № 290 від 23.05.2024 року - 1 аркуш».

10.04.2024 відповідачем надано відповідь позивачу «Про розгляд рапорту щодо звільнення», наступного змісту:

«Повідомляю, що рапорт молодшого сержанта ОСОБА_7 від 19.03.2024 №02.26/22826/24-Вн, щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме по догляду за мамою ОСОБА_8 , 1959 р.н., було розглянуто.

За результатами розгляду повідомляю, що молодшому сержанту ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби за вищезазначеною нормою з огляду на зазначене нижче.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Порядок звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану визначено пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зокрема абзацом 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону визначено підставу до звільнення, а саме:

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Для звільнення з військової служби військовослужбовець подає командиру рапорт про звільнення з посвідченими копіями документів, що підтверджують у нього такі підстави, перелік яких залежить від конкретних обставин.

Проведений аналіз нормативних актів, а саме Положення про медико-соціальну експертизу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності, який затверджений наказом МОЗ України від 09.04.2008 №189, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.06.2021 №731/36353 та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 «Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» свідчить про те, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико - соціальної експертної комісії. У наданій військовослужбовцем довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії ВТЕ-4 №053582 від 14.04.1992 у висновку про умови та характер праці, рекомендованих заходах по відновленню працездатності не визначено потребу у постійному сторонньому догляді.

Виходячи з вищевикладеного, керівництвом НОМЕР_4 прикордонного загону не вбачаються правові підстави, для звільнення молодшого сержанта ОСОБА_7 відповідно до підпункту «г» пуккту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Разом з тим, при наданні молодшим сержантом ОСОБА_10 , документів, які підтверджують підстави до звільнення, його рапорт буде розглянуто повторно.

Начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип Б), в термін до 12.04.2024, інформацію довести до молодшого сержанта ОСОБА_7 під підпис».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну відмову протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із абз. 4 п.п. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час спірних правовідносин, звернення позивача з відповідним рапортом), звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

23.02. 2023 позивач уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу терміном на три роки з 23 лютого 2023 року по 22 лютого 2026 року.

19.03.2024 відповідачем отримано рапорт позивача щодо його звільнення з військової служби у запас на підставі абзацу 4 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

10.04.2024 відповідачем відмовлено щодо звільнення позивача, у зв`язку з тим, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Дія воєнного стану продовжена.

Станом на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан, відповідно підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби регулюються пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач зазначає, що необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), можуть бути підтвердженні:

- медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або

- медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На думку позивача, довідка ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022, яка містить медичний висновок про потребу матері позивача у постійному сторонньому догляді, сама по собі є самостійним та достатнім документом, який підтверджує наявність обставини для звільнення з військової служби відповідно до абз. 4 пп. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування своєї позиції покликається на довідку ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022, в якій зазначено:

«Х-ра потребує простійного стороннього догляду

терміном з Довідка видана по місцю вимоги».

Суд зазначає що формулювання та зміст вказаної довідки не відповідає наступним вимогам:

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (в редакції на час спірних правовідносин), медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Згідно із ч. 12 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько- консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, здійснюється в порядку, визначеному Положенням про медико-соціальну експертизу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (Положення № 1317), а хворим, що не досягли повноліття, - Положенням про лікарсько-консультативну комісію, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917 (Положення № 917).

Абзацом 2 підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають зокрема потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, групу інвалідності.

Абзацом 5 підпункту 1 пункту 7 Положення № 917 передбачено, що лікарсько- консультативні комісії (далі - ЛКК) визначають зокрема потребу дитини з інвалідністю у постійному сторонньому догляді.

Результати МСЕК відносно хворих, що досягли повноліття, оформлюються первинною обліковою документацією, форми якої затверджено наказом МОЗ України від 30.07.2012 № 577, зокрема випискою з акту огляду МСЕК (пункт 24 Положення № 1317).

Результати ЛКК відносно хворих, що не досягли повноліття, оформлюються зокрема медичним висновком за формою № 080/о (наказ МОЗ України від 04.12.2001 № 482, пункт 12 Положення № 917).

Судом враховуються аргументи відповідача про те, що в даному випадку документом, який для цілей абзацу 4 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може свідчити про необхідність здійснення постійного догляду за повнолітньою особою, може бути зокрема виписка з акту огляду МСЕК, у якій має бути зазначено відомості про необхідність здійснення постійного догляду.

Також судом враховуються аргументи відповідача про те, що згадана довідка ЛКК від 22.05.2023 за № 168, не відповідає затвердженим МОЗ України формам медичної облікової документації.

Вказана довідка ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022 яка містить запис про потребу матері позивача у постійному сторонньому догляді, не є висновком в розумінні п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, спірна відмова позивачу у задоволенні його рапорту щодо звільнення з військової служби, по суті відповідає вказаним вимогам законодавства, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 18.03.2024 щодо його звільнення з військової служби з урахуванням довідки ЛКК КНП Добромильської міської ради «Добромильська районна лікарня» № 168 від 22.05.2022, оскільки вказана довідка не є належним та допустимими доказом права позивача на звільнення з військової служби згідно із абз. 4 п.п. г) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 28.02.2025 року.

Суддя Гавдик З.В.