Справа № 595/216/25
Суддя: Содомора Р. О.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/216/25
Провадження № 2-а/595/38/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі

головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубчак С.П., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3998633 від 03.02.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.02.2025 року сержантом поліції відділення №2 (м.Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області Дохватом Т.І., винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно постанови, ОСОБА_1 , водій автомобіля ВАЗ 212140 НОМЕР_1 03.02.2025 року о 16:36:03 в м.Бучач по вул. Заводська Бічна,9А, здійснив зупинку ТЗ ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9.и. ПДР - порушення зупинок ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій. Зазначає, що вказана в постанові інформація не відповідає обставинам справи. ОСОБА_1 03.02.2025 року не здійснював зупинку транспортного засобу ВАЗ 212140 НОМЕР_1 о 16:36:03 по вул. Заводська Бічна, 9А у м. Бучач ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, автомобіль в цей час був запаркований у іншому місці. Зазначає, що відповідачем супровідним листом від 06.02.2025 року надано матеріали відеофіксації з нагрудної камери поліцейського номер 856850, на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу ВАЗ 212140 НОМЕР_1 по вул. Заводська Бічна, 9А в м. Бучач в період з 09 год. 18 хв. по 10 год. 28 хв. 03.02.2025 ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Вважає, що так як на відеозаписі зафіксована подія, яка мала місце по вул. Заводська Бічна, 9А в м. Бучач в період з 09 год. 18 хв. по 10 год. 28 хв. 03.02.2025, а предметом доказування у даній справі є подія, яка відбулась по вул. Заводська Бічна,9А в м.Бучач о 16 год. 36 хв. 03.02.2025 року, тому вказаний відеозапис не може вважатися належним доказом у даній справі. Поряд з тим, в оскаржуваній постанові у графі 7 не зазначені відомості про фіксацію правопорушення за допомогою нагрудної камери поліцейського номер 856850, а тому даний відеозапис є недопустимим доказом. Фотографії транспортних засобів також не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки на них не відображена дата та час. Окрім того, зазначає, що позивачу не було роз`яснено поліцейським його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На підставі вище наведеного вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати.

26.02.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого Головне управління патрульної поліції в Тернопільській області з вказаним позовом не погоджується з наступних підстав. 03.02.2025 року поліцейським ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Дохват Т.І., винесено постанову серії ЕНА №3998633 від 03.02.2025 року за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн, на позивача, котрий в м.Бучач по вул. Заводська Бічна здійснив зупинку транспортним засобом ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9.й. ПДР. Зазначає, що твердження позивача про те, що він не здійснював зупинки транспортним засобом у вказаний у постанові час, спростовуються матеріалами відеофіксації, з яких чітко прослідковується факт здійснення позивачем паркування. Вказаний відеозапис надано очевидцями події. Стосовно вказаного позивачем неспівпадіння часу на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, котрий отримав на своє звернення та фактичного часу подій, зазначає, що про наявність такого доказу в позовній заяві не зазначено, а тому представник відповідача не може надавати йому оцінку. Крім того, зазначає, що електронно-цифровий пристрій може подавати похибки, які в свою чергу жодним чином не спростовують факту скоєного правопорушення. Не погоджується із твердженнями позивача про те, що йому не було роз`яснено його права, оскільки в наданій позивачем копії постанови наявний підпис особи про роз`яснення йому прав. На підставі вище наведеного просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, просить заслухати у якості свідка поліцейського ВП №2 (м.Бучач) сержанта поліції Дохвата Т.І.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача згідно поданого відзиву просить справу розглядати у його відсутності

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 3998633 від 03.02.2025, ОСОБА_1 03.02.2025 року о 16:36:03 в м. Бучач, вул. Заводська Бічна здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9.и ПДР - порушення зупинок ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що його притягнуто до відповідальності у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353 «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відтак, з матеріалів справи не встановлено, що позивачем порушено ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження інкримінованого Стасіву Я.М. адміністративного правопорушення.

Із долученого представником відповідача до відзиву відеозапису не вбачається, що саме позивачем було здійснено зупинку транспортного засобу ближче ніж 10 м від виїзду з прилеглої території.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, на жодні інші докази на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення відповідач не посилається.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив заслухати в якості свідка поліцейського ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільслкій області сержанта поліції Дохвата Т.І., проте, в обґрунтування такого клопотання не зазначив, які обставини свідок може додатково повідомити суду, окрім тих, які зазначені ним в постанові.

Крім цього, як установлено судом вище, жодних інших доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем суду не надано.

Разом з тим Верховний Суд у постанові від 29.04.2020, ухваленій у справі № 161/5372/17, зазначив, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

З урахуванням викладеного суд не вбачав підстав для задоволення клопотання про виклик свідка та здійснював розгляд справі на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, як вбачається із наданого представником позивача відеозапису з нагрудної камери поліцейського номер 856850, працівниками поліції не встановлено особу, яка керувала транспортним засобом. Також, на даному відеозаписі зафіксовано подію, яка мала місце 03.02.2025 року в період з 09 год. 18 хв. по 10 год. 28 хв. по вул. Заводська Бічна в м. Бучач однак в постанові працівниками поліції притягнуто до відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, яке мало місце 03.02.2025 року о 16 год. 36 хв. по вул. Заводська Бічна в м. Бучач.

Відповідно до частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Останній у справі, що розглядається, не довів правомірності свого рішення, яке оскаржує позивач.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова ЕНА №3998633 від 03.02.2025 про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору в сумі 484,48 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.3ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 2 - 7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 7ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 61-3416св18.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, тобто, такі витрати документально не підтверджені та не доведені. Також в матеріалах справи відсутній розрахунок таких витрат, що є підставою для відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст. 132, ст. 134 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн., а у вимозі щодо стягнення сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.8,9,10,20,47,77,90,132,134,139,210-211,241-246 КАС України, ст.ст. 251,252,245,256,258,268,276,277,280,283,288,289 КУпАП, ст.19 Конституції України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 3998633 від 03.02.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048, ) суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Р. О. Содомора