Справа № 607/19661/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Лобач М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 17 серпня 2024 року відносно нього винесено оскаржувану постанову. Однак, про вказану постанову йому нічого не відомо та її копії він не отримував. Відсутні докази вчинення саме ним даного правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови його особу та анкетні дані ніхто не встановлював.

Посилаючись на наведене, просив скасувати оскаржувану постанову.

Крім того, позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, як такого, що пропущений з поважних причин. Вказав, що він звертався з аналогічним позовом до суду 26 серпня 2024 року. Однак, ухвалою суду у справі №607/18460/240 від 09 вересня 2024 року його позовну заяву повернуто та роз`яснено право повторного звернення до суду. Вказану ухвалу він отримав 10 вересня 2024 року та цього ж дня подав до суду позовну заяву.

Посилаючись на наведене, просив поновити строк на звернення до суду.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що згідно оскаржуваної постанови позивач 17 серпня 2024 року о 10 год 44 хв. по вул. Бережанська, 44 у м. Тернопіль, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz S350», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила розташування транспортних засобів на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, а саме здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.4 ПДР України. З відеозаписів із нагрудного відеореєстратора працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено позивачу адміністративне правопорушення, яке він вчинив. При цьому, відеозаписом з автореєстратора патрульного автомобіля зафіксовано факт порушення, а саме як транспортний засіб, яким керував позивач, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги по вул. Бережанська, 44Б у м. Тернопіль.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Вказав, що в матеріалах справи відсутні докази керування саме ним вказаним транспортним засобом та вчинення правопорушення. На місці події оскаржувана постанова не виносилась, працівниками поліції не встановлювалась особа водія, йому не повідомляли підставу притягнення його до адміністративної відповідальності та не роз`яснювали його прав. В подальшому працівники поліції прибули до його домоволодіння, де склали оскаржувану постанову в його відсутності.

Також, 25 січня 2025 року позивач подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених вимогами ст. 38 КУпАП. Зазначив, що провадження в аналогічній справі №607/18461/24 за його позовом про скасування постанови закрито Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом встановлено, що 17 серпня 2024 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області капралом поліції винесена постанова серії ЕНА №2853605 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17 серпня 2024 року о 10 год 44 хв по вул. Бережанська, 44 у м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz S350», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила розташування транспортних засобів на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, а саме здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.4 ПДР України.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 серпня 2024 року. Копія вказаної постанови ОСОБА_1 не вручалась. Оскаржувана постанова містить відмітку про те, що позивач від отримання копії постанови та підпису відмовився. Також, постанова містить відмітку про її направлення рекомендованим листом 19 серпня 2024 року.

До позову позивачем долучено копію листа направленого на його адресу Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції. Номер відправлення №207.

З інформації про трекінг поштового відправлення №207 з офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що поштове відправлення вручене позивачу 29 серпня 2024 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року у справі №607/18460/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення повернуто позивачу.

З позовом про оскарження постанови позивач звернувся 10 вересня 2024 року.

У клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови позивач вказав, що він звертався з аналогічним позовом до суду 26 серпня 2024 року. Однак, ухвалою суду у справі №607/18460/240 від 09 вересня 2024 року його позовну заяву повернуто та роз`яснено право повторного звернення до суду. Вказану ухвалу суду він отримав 10 серпня 2024 року та цього ж дня подав позовну заяву.

Вказані обставини представником відповідача не спростовані.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту позову та наданих в судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення та керування транспортним засобом, постанова на місці вчинення правопорушення не виносилась та особу водія не встановлювали. Йому не було відомо, яке саме правопорушення ним вчинено, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови його особу та анкетні дані ніхто не встановлював.

На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що працівниками поліції здійснено формальний розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, під час якого не встановлено обставин вчинення правопорушення, особу водія, не встановлено особу ОСОБА_1 на підставі документів, що посвідчують його особу, не роз`яснено його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не з`ясовано наявність в останнього будь-яких клопотань, не представлено йому доказів вчинення інкримінованого правопорушення та не відібрано в нього пояснень.

Водночас, наявний в оскаржуваній постанові запис про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з права та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак від підпису відмовився, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, зокрема відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Більше того, з досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення був відсутній.

Так, у випадку відсутності особи, відносно якої розглядається справа, відсутності даних про її належне сповіщення та відсутності заяви про розгляд справи за її відсутності, посадова особа поліції, що розглядала справу повинна була відкласти розгляд справи та вжити заходів щодо належного повідомлення такої особи.

Вищевказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови, наслідком якого є її скасування.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положення ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу, що відповідачем, на підтвердження порушення позивачем п. 11.4 ПДР, надано суду відеозаписи з автомобільного реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції, які знаходяться на DVD-R диску, що долучений до матеріалів справи.

Суд зазначає, що з даних відеозаписів не вбачається руху транспортного засобу «Mercedes-Benz S350», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме під керуванням позивача, оскільки він є нечітким та таким, що з нього неможливо ідентифікувати зазначений вище транспортний засіб та його водія, а тому суд не бере їх до уваги як належні докази порушення позивачем вимог п. 11.4 ПДР.

Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачем не доведено.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

На переконання суду, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем пункту 11.4 Правил дорожнього руху в контексті виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Крім того, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не підтверджено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 11.4 Правил дорожнього руху в контексті виїзду на призначений для зустрічного руху бік дороги, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В силу вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 та закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про закриття провадження у справі за відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення, суд не вбачає доцільності закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених вимогами ст. 38 КУпАП.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на його користь з Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 року.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2853605 від 17 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; .

Повне рішення складено 28 лютого 2025 року.

Головуюча І.М. Черніцька