Справа № 703/404/25
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/404/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Криви Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ЧеркаськогоРТЦК та СПпро скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (далі - РТЦК) полковник ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , виніс постанову від 08.01.2025 №35 (далі - Постанова), якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні цього правопорушення і наклав на нього штраф в сумі 17 000,00 гривень.

Протокол від 07.01.2025 б/№ про адміністративне правопорушення з кваліфікацією за частиною 3 статті 210 КУпАП (далі - Протокол) 07.01.2025 близько 22:00 год. вручений безпосередньо ОСОБА_1 в РТЦК.

За пропозицією майора ОСОБА_3 - начальника відділення забезпечення РТЦК, як особи, що склала протокол, ОСОБА_1 власноручно в протоколі написав пояснення про неотримання повістки про виклик до РТЦК з підстав перебування в Черкаському слідчому ізоляторі як арештованого, свою вину не визнав.

10.01.2025 ОСОБА_1 з`явився в РТЦК та за пропозицією співробітника РТЦК ОСОБА_4 власноруч написав додаткові пояснення від 10.01.2025 о 17:16 год., які вручив безпосередньо останньому, попередньо сфотографувавши їх на власний мобільний телефон.

В поясненні від 10.01.2025 зазначив, що Держава Україна в особі МЮ достеменно обізнана про його унікальні дані, оскільки він перебуває під кримінальним переслідуванням, двічі перебував в СІЗО як арештований. Вказує, що ТЦК та СП має необмежені можливості отримати його облікові дані, звернувшись до МЮ та МВС. Стверджував, що склад і подія правопорушення за ст.210 КУпАП відсутні. Просив справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Також зазначає, що співробітник РТЦК ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1 час -16.01.2025, коли він може з`явитися до РТЦК для отримання постанови в справі. Однак Старовойтов розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим істотно порушив вимоги ст.279 КУпАП і права ОСОБА_1 , які установлені ст.268 цього Кодексу, передусім Конституційне право на захист.

В постанові зазначено: « ОСОБА_1 не з`явився на 11:00 год. 07.11.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення персональних даних по повістці №828442, яка була підписана кваліфікованим підписом 25.10.2024 року та направлена рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення.Цим він порушив обов`язок, визначений пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.».

Отже із Постанови однозначно вбачається, що метою виклику ОСОБА_1 до РТЦК є: уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Як зазначено в постанові: «Повістка №828442 про виклик ОСОБА_1 на 11:00 год. 07.11.2024 р. повернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою Укрпошти про відсутність адресата 01.11.2024 року за місцем проживання. Відповідно до абз.4 пп.2 п.41 Порядку проведення призову, датою вручення повістки ОСОБА_1 є 01.11.2024». З огляду на дату 25.10.2024 (п`ятниця) - момент підписання повістки №828442 кваліфікованим підписом; її спрямування від особи, що підписала, до конкретного відправника РТЦК; конвертування; очікування накопичення відповідної кількості таких повісток іншим військовозобов`язаним; направлення (передачу) повісток від РТЦК до об`єкта поштового зв`язку; прибуття повісток до об`єкта поштового зв`язку та їх розподіл конкретному працівнику поштового зв`язку; час доставки працівником поштового зв`язку повістки безпосередньо за адресою ОСОБА_1 ; очікування три робочі дні у разі не вручення в момент доставки, інші непередбачувані обставини тощо, строк 6 днів (до 01.11.2024) явно (абсолютно) недостатній для дотримання передбаченої Правилами №270 процедури вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Вказує, що напис про повернення поштового відправлення з позначкою «адресат відсутній за зазначеною адресою», зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом належного повідомлення адресата про надходження йому поштового відправлення. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що працівник поштового зв`язку передбачені Правилами №270 обов`язки щодо вручення йому рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» не виконав.

В постанові не зазначено, які докази оцінив ОСОБА_5 для висновку про достатність 6 днів (два з яких 26 і 27 жовтня року 2024 є не робочі - вихідні) для дотримання процедури вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» і про добросовісність працівника поштового зв`язку. Отже, висновок про належне оповіщення ОСОБА_1 про виклик до РТЦК не ґрунтується на вимогах Закону і матеріалах справи. Таким чином, ОСОБА_5 не звернув увагу на нормативні положення щодо вручення рекомендованого поштового відправлення та належного підтвердження його вручення, підстав зберігання і повернення, не надавши відповідної оцінки інформації, чим допустив поверхневий підхід при з`ясуванні підстав для висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про виклик до РТЦК.

Також позивач ОСОБА_1 посилається в позові на те, що письмово повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є: обвинуваченим в кримінальному провадженні від 25.10.2021 №0000883, судовий розгляд якого провадиться Придніпровським районним судом м. Черкаси; обвинуваченим в кримінальному провадженні від 04.08.2022 №0000065, судовий розгляд якого провадиться Соснівським районним судом м. Черкаси; підозрюваним в кримінальному провадженні від 06.06.2024 №0000220, досудове розслідування якого провадиться відділом розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області.

Вважає, що держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та органи ведення Реєстру мають Законні можливості отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.Таким чином, РТЦК має безперешкодні і реальні можливості установити (оновити) всі дані ОСОБА_1 , оскільки держава Україна в особі Судової влади України, центральних і місцевих органів Державної судової адміністрації України, Прокуратури України, МВС України та СБ України такі дані має, указує їх в процесуальних(слідчих) документах трьох кримінальних проваджень відносно нього.

Окрім цього позивач ОСОБА_1 вважає, що орієнтовний розмір його судових витрат 25 000,0 гривень, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу -17 000,0 гривень, судовий збір - 605,6 гривень, витрати на забезпечення доказів - 3 000,0 гривень, інші процесуальні витрати -4 394,4 гривень.

Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову від 08.01.2025 №35 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , якою він визнаний винним у вчиненні цього правопорушення і накладено на нього штраф в сумі 17 000,0 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі пункту 1 ч.1 сг.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою від 22 січня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 своїм правом на подання відзиву та доказів не скористався.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 07 січня 2025 року, начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_6 , було складено протокол відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого порушив вимоги п.п 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, оскільки не з`явився 07.11.2024 на 11.00 год. по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, яку було направлено рекомендованим повідомленням, визначене ч.3 ст.210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особовий період. Правопорушення виявлено співробітником поліції 07.01.2025 року, оскільки гр. ОСОБА_1 , перебував в розшуку та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, таким чином вичинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 210 КУпАП. Згідно пояснень в протоколі, останні зазначив, що: «із правопорушенням не згідний, повітку не отримав, оскільки на скільки він пам`ятає перебував у СІЗО, так як був заарештований слідчим суддею (а.с.8).

Однак позивач в своїх поясненнях від 10.01.2025 спростовує, щодо перебуванням ним під вартою станом на 01.11.2024 дата коли вважається повістка врученою, оскільки останній раз був звільнений з СІЗО м. Черкаси 03.10.2024. А також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав можливість отримати його облікові дані звернувшись до МО та МВС.(а.с.10).

Згідно постанови №35 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , полковником ОСОБА_2 : « ОСОБА_1 не з`явився на 11:00 год. 07.11.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення персональних даних по повістці №828442, яка була підписана кваліфікованим підписом 25.10.2024 року та направлена рекомендованим листом з описом вкладення і повідомленням про вручення поштового відправлення. Цим він порушив обов`язок, визначений пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів».

Частиною першою статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною третьою статті 210 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У оскаржувані постанові вказано, що ОСОБА_1 , порушив обов`язок визначений пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487, а саме не з`явився по повістці, порядок виклику якої передбачено абз. 4 пп.2 п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 16.05.2024.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є, зокрема, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, для реалізації даного конституційного принципу, у відповідності до ст.ст. 7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це означає, що ця норма Закону встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч. 8 ст. 5 цього Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються персональні і службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До персональних даних належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї; відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи).

Для формування бази даних Реєстру ЦВК, ДПС, ДМС подають шляхом електронної взаємодії держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років. До реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм Закону «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відповідач повинен отримати інформацію від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210 КУпАП не застосовуються за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Разом з тим, відповідачем в постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) позивача не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини першої наведеної статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також позивач ОСОБА_1 просив стягнути судові витрати, вважає, що його орієнтовний розмір судових витрат становить 25 000,0 гривень, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу -17 000,0 гривень, судовий збір - 605,6 гривень, витрати на забезпечення доказів - 3 000,0 гривень, інші процесуальні витрати -4 394,4 гривень.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

Однак до матеріалів справи позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про понесені судові витрати в такому розмірі, окрім платіжної інструкції про сплату судового збору.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №757/52466/18-а та Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17.

Звертаючись до суду з наведеним позовом ОСОБА_1 приєднав до матеріалів квитанцію до платіжної інструкції №MB 142512034 від 18 січня 2025 року, про сплату 605,60 грн. судового збору.

Відтак, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача 605,60 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову №35 від 08січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Головуючий: Ю. В. Крива