Справа № 160/30169/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам"янське Агро" до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам`янське Агро» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової служби України , в якому просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 11.11.2024 №5190/ІПК/99-00-04-03-03 ІПК.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач звернувся до Державної податкової служби України із зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації, натомість надана відповідачем письмова консультація прийнята всупереч приписам Податкового кодексу України.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Державною податковою службою України надані пояснення на позовну заяву, які по суті є відзивом на позовну заяву.
Відповідач зазначає, що спірна індивідуальна податкова консультація містить чітке обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин згідно запиту на отримання ІПК, а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства не суперечить нормам Кодексу.
Поряд з цим, інше (суб`єктивне) розуміння платником змісту тієї чи іншої норми, невиправданість висновків ІПК № 5190 не свідчить про неправильність висновків контролюючого органу і не є підставою для визнання такої податкової консультації протиправною.
Незгода позивача зі змістом наданої консультацією не є підставою для її скасування.
Крім того, чинне законодавство не місить положень щодо виключного застосування платником податку індивідуальної податкової консультації при нарахуванні та сплати податкових зобов`язань, тоді як відповідно до п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Кодексу на платника податку покладено обов`язок сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Позивач просить залишити пояснення відповідача без розгляду, посилаючись на порушення відповідачем строку, встановленого судом для надання відзиву. Товариство підтримує свої позовні вимоги.
Суд зазначає, що ухвалою від 25.11.2024 відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали, для подання відзиву на позовну заяву з доказами в його обґрунтування.
Вказана ухвала відповідно до довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа доставлена до електронного кабінету Державної податкової служби України 25.11.2024, отже останнім днем для подання позовної заяви є 10.12.2024.
Відповідачем подані пояснення через систему «Електронний суд» лише 23.12.2024. При цьому Державною податковою службою України не подано клопотання поновлення строку на подання пояснень.
У зв`язку з наведеним, відповідачем порушено вимоги ч. 5 ст. 162 КАС України і наданні пояснення залишаються без розгляду.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
04.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янське Агро» подано до Державної податкової служби України звернення на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі.
ТОВ «Кам`янське Агро» вказало , що з 01.01.2015 року по сьогодні є платником єдиного податку четвертої групи, а відповідно до підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України платник єдиного податку четвертої групи є суб`єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Товариство просило надати індивідуальну податкову консультацію з питання чи був у період до 01 січня 2017 року платник єдиного податку четвертої групи суб`єктом, який утримує податок на доходи згідно підпункту 141.4.2 пункту 141.4 ст. 141 ПК України ?
11.11.2024 за №5190/ІПК/99-00-04-03-03 Державною податковою службою України надано позивачу індивідуальну податкову консультацію.
Відповідачем вказано, що у разі якщо будь-який резидент України до 01 січня 2017 року сплачував на користь нерезидента дохід, який передбачений п.п. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Кодексу, то такий резидент України, включаючи платника єдиного податку четвертої групи, повинен утримати податок на доходи нерезидента з джерелом їх походження з України, якщо інше не встановлено нормами міжнародних договорі України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати.
Позивач із даним висновком індивідуальної податкової консультації відповідача не погоджується з наступних підстав.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Положеннями статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктами 14.1.172 та 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що «податкова консультація» - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом; «індивідуальна податкова консультація» - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
За змістом підпункту 52.1 - 52.4 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.
З наявних у справі матеріалів суд встановив, що позивач звернувся до відповідача за отриманням індивідуальної податкової консультації в письмовій формі.
Суд зазначає, що метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування. Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Щодо порушеного позивачем питання у зверненні на отримання податкової консультації, суд виходить з наступного.
Стаття 141 ПК України встановлює правові особливості оподаткування окремих видів діяльності та операцій.
Підпунктом 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 ПК України, що діяв до 01.01.2017 визначено, що термін резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами.
У 11 абзаці підп.14.1.213 зазначалося, що у разі якщо у розділі III цього Кодексу використовується термін "резидент" у відповідних відмінках, під цим терміном розуміються особи, визначені пунктом 133.1 статті 133 цього Кодексу.
Відповідно до підп. 133.1.1. п. 133.1. ст. 133 ПК України платниками податку - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.
Пунктом 133.5 ст. 133 ПК України було встановлено, що не є платниками податку суб`єкти господарювання, що застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, визначені главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності ( п. 291.2 ст. 291 ПК України).
Відповідно до підп. 141.4.2. п. 141.4 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Виходячи з вищенаведених положень термін «резидент» не міг бути застосований до платника єдиного податку, і останній до 01.01.2017 не був суб`єктом, який утримує податок згідно підп. 141.4п. 141. 4 ст. 141 ПК України.
З 23.05.2020 року згідно із Законом України № 466-ІХ від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» набула чинності нова редакція ПК України, в якій абзац перший п.п. 141.4.2, п. 141.4 ст.141 ПК України викладений наступним чином: Резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.
Виходячи з аналізу цих двох редакцій вбачається, що суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, стає суб`єктом оподаткування згідно п.п.141.4.2, п.141.4 ст.141 ПК України лише з 23.05.2020 року.
У зв`язку із тим, що позивач з 01.01.2015 був і наразі є платником єдиного податку четвертої групи, а відповідно до п.п.4 п.291.4 ст.291 ПК України платник єдиного податку четвертої групи є суб`єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Тому оподаткування позивача відповідно до п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст.141 ПК України можливо було застосовувати починаючи з 23.05.2020 року.
Крім того, з 23.05.2020 року згідно із Законом України № 466-ІХ від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» набула чинності нова редакція ПК України, в якій п.п.133.1.1 п.133.1 ст.133 доповнено другим абзацем, відповідно до якого: «Суб`єкти господарювання - юридичні особи, що обрали спрощену систему оподаткування, є платниками податку при виплаті доходів (прибутків) нерезиденту із джерелом їх походження з України в порядку, визначеному пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу».
До 23.05.2020 п.п. 133.1.1 п. 133.1 ст.133 ПК України не містив положень щодо оподаткування юридичних осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, та які є платниками податку при виплаті доходів (прибутків) нерезиденту із джерелом їх походження з України.
Таким чином, доводи викладені в спірній індивідуальній податковій консультації Державної податкової служби України від 11.11.2024 №5190/ІПК/99-00-04-03-03 ІПК, під час розгляду справи, не знайшли свого підтвердження. Наведене є підставою для скасування спірної індивідуальної податкової консультації.
Відповідно до частин 1 , 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №8985 від 12.11.2024.
Разом з тим позовна заява подана через систему «Електронний суд».
Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, позивач мав сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 2422,40 грн. (3028,00 грн. х 0,8).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).
Суд, керуючись положеннями ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 11.11.2024 №5190/ІПК/99-00-04-03-03 ІПК.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона