Справа № 120/19140/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

04 березня 2025 р. Справа № 120/19140/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши заяву про залишення позовної заяви без розгляду в справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного правління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вичинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача № 72 від 20.06.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Ухвалою від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачам строк на подання відзивів на позов.

У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов відзив на позов, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову. Також, відповідач у відзиві вказує, що позивач пропустив строки звернення до суду та не надав належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку, а тому вважає що наявні підстави для залишення позову без розгляду.

В даному випадку, суд розцінює вищевикладене, як клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Визначаючись щодо поданого клопотання, суд виходив із наступного.

Так, положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В даному ж випадку, позивачем разом з позовною подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку.

Так, в клопотанні вказав, що внаслідок протиправної збройної агресії російської федерації проти України, позивач вимушений був виїхати за межі України до Німеччини. Перетин позивачем кордону (виїзд за межі України) підтверджується відміткою (22.08.2022) в паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , який видано 22.07.2022 органом 0512 та є дійсним до 22.07.2032.

Матеріалами справи також підтверджується, що з 31.08.2022 позивач отримав тимчасовим дозвіл на проживання в Німеччині «AUFENTHALTSTITEL» за № YZ2W9R41J (м. Гослар Нижньої Саксонії), який виданий на основі його закордонного паспорту громадянина України.

Позивач вказав, що з 22.08.2022 перебував за кордоном та не усвідомлював, що при досягненні пенсійного віку, відповідач порушить його законне право на призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведені обставини, позивач просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду та поновити строк звернення до суду із цим позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними.

Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, в рішенні "Іліан проти Туреччини" встановив, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Беллет проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop.42, пункт 36).

ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи Скордіно проти Італії, Ятрідіс проти Греції).

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

В абзаці 7 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 вказано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, приймаючи до уваги предмет спору та обставини, які стосуються права на пенсійне забезпечення, а також, враховуючи обставини перебування позивача за кордоном, пов`язаного з військовими діями, вважаю за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення з даним адміністративним позовом та поновити позивачу строк такого звернення.

Таким чином в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивачем ОСОБА_1 з адміністративним позовом та поновити строк звернення до суду з цим позовом.

В задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: