Справа № 183/1257/25
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2025-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/1257/25
№ 2-а/183/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про:

- скасування постанови серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закриття справи,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом,у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позов зареєстровано судом 10 лютого 2025 року та 11 лютого 2025 року передано головуючому судді.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою інспектора 2 взводу 7 роти 4 батальйону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Скляренка В. С. серія ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КупАП) за те, що 30 січня 2025 року близько 17:00 годині, м. Київ, вул. Зодчих, 34-А, водій, керуючи вантажним транспортним засобом (надалі ТЗ) здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 4.1 разом з додатковою табличкою вантажні транспортні засоби, та здійснив розворот ліворуч, чим порушив п. 33 ПДР Порушення вимог дорожніх знаків.

Позивач указує, що зупинивши його працівник поліції зазначив, що ним порушено правило дорожнього руху, потім запропонував позивачеві пройти подивитись на знак. Після цього працівники поліції запропонували позивачеві сісти в їх автомобіль, без попередження, що ведеться відео фіксація, не роз`яснивши його права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, без огляду його документів, оскільки останні залишились у ТЗ, виписали протокол про адміністративне правопорушення, що, на думку позивача, є порушенням п. 2 р. ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395. Тобто працівниками поліції без з`ясування особи позивача винесено постанову, що підтверджено відео доказом, доданим до позовної заяви.

Позивач наголошує, що постанова серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року містить не повні відомості, а саме не зазначено марку транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, відсутні дані (назва, модель, серія і номер) засобу відео фіксації, тобто винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, а тому є самостійною підставою для скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Постановленою суддею ухвалою від 11 лютого 2025 року позов залишено без руху. 13 лютого 2025 року судом отримано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Постановленою суддею ухвалою від 14 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву. Роз`яснено сторонам право подати клопотання про проведення розгляду справи з повідомленням сторін.

17 лютого 2025 року адміністративний позов разом із додатками доставлений до електронного кабінету відповідача, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена до електронних кабінетів відповідача та позивача 19 лютого 2025 року.

У встановлений ухвалою про відкриття провадження строку та станом на дату розгляду справи будь-яких клопотань про проведення розгляду справи з повідомленням сторін від позивача та відповідача не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Дослідивши доводи адміністративного позову, оцінивши їх поданими доказами в їх сукупності, суд висновує таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, матеріали позову свідчать, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Iveco» моделі «Stralis» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску /а.с.8, 10-11/.

Постановою інспектора 2 взводу 7 роти 4 батальйону полк-1 Управління патрульної поліції в місті Києві Скляренка В. С. серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП /а.с.9/. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою притягнення позивача до відповідальності є те, що 30 січня 2025 року о 16:54 годині у м. Київ по вул. Зодчих, 34-А, водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним ТЗ здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 4.1 разом з додатковою табличкою вантажні ТЗ, та здійснив розворот ліворуч, чим порушив п. 33 ПДР Порушення вимог дорожніх знаків. В графі «до постанови додаються» вказано прочерк.

З долученої позивачем копії відео файлу формату MP-4, створеної 09 лютого 2025 року о 13:08 год. з назвою «2-2-dfdc58b0-e6df-11ef-8337-43eb5e741e9e» вбачається, що з 0:00:10 секунді відео до водія транспортного засобу підходить співробітник поліції та запитує про орієнтування водія за знаками дорожнього руху, зокрема знак «вантажні транспортні засоби» та «рух тільки прямо», пропонує оглянути вказані дорожні знаки, повідомляє, що коли водій виїхав з правого боку, то здійснив перешкоди руху всім іншим транспортним засобам, заїхав на розворот, де вказано «рух тільки прямо для вантажних ТЗ», пропонує разом з водієм оглянути дорожні знаки, на що водій погоджується

З долученої позивачем копії відео файлу формату MP-4, створеної 30 січня 2025 року о 17:19 год. з назвою «2-2-eb69a700-e6df-11ef-84f6-7374bbb2b7e1» вбачається, що з 0:00:10 секунди відео ведеться розмова між двома особами, які за тембром голосу належать особам чоловічої статі, де перша особа запитує, чи брав ОСОБА_2 з собою документи, на що той відповідає, що не брав та що вони залишилися у машині. Далі перша особа повідомляє, що накладено штраф у розмірі 340,00 грн, на що останній повідомляє, що радіє.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 січня 2001 року № 1306 (надалі ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Так, відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пункт 8.2-1 ПДР встановлює, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

П.8.4 ПДР встановлює, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, в тому числі: г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Пункт 4.1 Розділу 33 ПДР відносить до наказових знаків дорожній знак «Рух прямо». Даним знаком забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Пункт 7.5.1-7.5.9 Розділу 33 ПДР відносить до табличок до дорожніх знаків дорожній знак «Вид транспортного засобу». Табличка 7.5.1 поширює дію знака на вантажні автомобілі (у тому числі з причепом) з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, 7.5.3 - на легкові автомобілі, а також вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 3,5 т.

Оскаржуючи постанову позивач фактично посилається на порушення працівником поліції порядку складення протоколу та постанови, не роз`яснення позивачеві його прав, невідповідність складеної постанови вимогам законодавства в частині не зазначення марки транспортного засобу.

Статтею 258 КУпАП передбачено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

За таких обставин, посилання позивача про те, що обставини, викладені у протоколі серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності, порушення порядку складання протоколу суд не приймає, оскільки суду не надано доказів існування такого протоколу і такий правомірно не складався співробітником поліції.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, посилання позивача на те, що постанова винесена без огляду документів позивача та встановлення його особи спростовуються змістом самої постанови, в якій вказано анкетні дані позивача, місце проживання, номер його посвідчення водія (кві604907), модель та реєстраційний номер (номерний знак) ТЗ, належного позивачу.

Що ж до посилань на невідповідність постанови 283 КУпАП суд указує таке.

Саме лише не зазначення марки транспортного засобу, за наявності інших даних, які його характеризуються (модель, реєстраційний номер) не є суттєвим порушенням, який би з повною достовірністю не давав змоги встановити ідентифікуючі ознаки транспортного засобу, належного позивачеві та щодо якого складено постанову. За таких обставин суд висновує, що складена відповідачем постанова відповідає вимогами ст. 283 КУпАП, містить відомості про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, а доводи позивача в цій частині відхиляє.

При цьому, посилання позивача на те, що його не повідомили про застосування відео фіксації, а в постанові не зазначено засіб відео фіксації, то як свідчить оскаржувана постанова, до постанови відео файли не додані, а зміст ст. 283 КУпАП відносить до вимог вказати технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у випадку, якщо такий запис здійснювався. Відтак такі посилання суд також відхиляє.

Водночас, за ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що хоча посадовою особою відповідача протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, однак це не звільняє відповідача від обов`язку довести законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

Відповідно до основних положень про докази, закріплених у КАС України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем не надано суду жодних беззаперечних доказів того, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху, заперечення позивача щодо відсутності в його діях порушень ПДР, нічим не спростовані.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратори та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, зокрема і у частині виконання обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 268 КУпАП роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягається до відповідальності. Крім того, враховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі надати докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідачем не надано суду жодних беззаперечних доказів того, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху, заперечення позивача щодо порушень, допущених при складанні постанови посадовою особою відповідача нічим не спростовані. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що жодних доказів до постанови не долучалося.

Таким чином, у цьому випадку, у суду відсутня будь-яка доказова база про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та яка, як наслідок, обґрунтовувала б правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що свідчить про незаконність прийнятої відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення, та необхідність її скасування.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та, в порядку п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції слід стягнути судовий збір. При цьому суд враховує правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року № 543/775/17, відповідно до якого, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, судовий збір складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3970698 від 30 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 04 березня 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач Департамент патрульної поліції, код в ; місцезнаходження юридичної особи за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя Д. О. Парфьонов