Справа № 160/17295/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
01.07.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкту владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01/2902 від 23.05.2024 року про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 30.06.2024 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на час навчання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, 07.05.2024, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що він є студентом денної форми навчання. 23 травня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 отримав відповідь вих. № 01/2902 від 23.05.24 р.), в якій було зазначено, що позивач має право бути не призваним на військову службу під час мобілізації на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 30 червня 2024 року. Непогоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язано відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 відповідачем отримано 10.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з наказу Державного університету економіки і технологій №701-ст від 24.11.2023 ОСОБА_1 зараховано з 30 листопада 2023 року студентом 2 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 141 «Електроенергетика., електроніка та електромеханіка», освітній рівень бакалавр.
Згідно довідки №07/27-751 від 26.05.2024, яка видана за підписом в.о. ректора Державного університету економіки і технологій, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у 2023 році вступив до Державного університету економіки і технологій, IV рівня акредитації і зараз навчається на 2 курсі денного відділення/денної форми навчання. Строк закінчення закладу освіти/завершення навчання 30.06.2027.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що він є студентом денної форми навчання.
23.05.2024 листом №01/2902 відповідачем повідомлено позивача про те, що він має право бути не призваним на військову службу під час мобілізації на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 30 червня 2024 року.
Відтак, позивач вважаючи, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно та необґрунтовано не розглянуто його заяву про оновлення даних, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (строк дії воєнного стану в Україні продовжено надалі іншими Указами до сьогоднішнього дня).
Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено надалі іншими Указами до сьогоднішнього дня).
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.93 №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про освіту" рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Частиною 1 Закону України "Про вищу освіту" визначено рівні та ступені вищої освіти, зокрема, підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Згідно з ч. 4 ст. 5 цього Закону, Бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про вищу освіту", документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію. Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: - диплом молодшого бакалавра; - диплом бакалавра; - диплом магістра; - диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Для встановлення послідовності здобуття освіти беруться до уваги факти раніше здобутого рівня освіти, що підтверджується документом державного зразка - дипломом чи свідоцтвом, та теперішній рівень здобуття освіти, що є вищим за раніше здобутий.
Відповідно до ч. 10 ст. 7 зазначеного Закону, інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Так, аналіз зазначених норм свідчить, що освітній ступінь бакалавра присуджується лише у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, за наслідком чого здобувачу такої освіти видається відповідний документ, який підтверджує здобуття такого рівня вищої освіти.
З метою реалізації пункту 62 Порядку №560 Міністр освіти і науки України дорученням від 31.05.2024 №1/34-Д-24 доручив директорату фахової передвищої, вищої освіти, директорату професійної освіти, департаменту атестації кадрів вищої освіти Міністерства освіти і науки України та робочій групі, утвореній відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 13.09.2023 №1122, здійснити розроблення технічного опису та забезпечити доопрацювання відповідно до нього програмного забезпечення ЄДЕБО з метою забезпечення закладам освіти можливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО за формою, визначеною у додатку 9 до Порядку №560.
Дослідивши довідку №07/27-751 від 26.05.2024, яка видана за підписом в.о. ректора Державного університету економіки і технологій, про те що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у 2023 році вступив до Державного університету економіки і технологій, IV рівня акредитації і зараз навчається на 2 курсі денного відділення/денної форми навчання, строк закінчення закладу освіти/завершення навчання 30.06.2027, судом встановлено, що за формою і змістом вказана довідка не відповідає Додатку9 до Порядку №560.
Матеріали справи не містять доказів наявності інформації в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо здобування ОСОБА_1 освіти в Державному університеті економіки і технологій, IV рівня акредитації і навчання на 2 курсі денного відділення/денної форми навчання.
Відтак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів здобування позивачем освіти та наявності у останнього права про надання відстрочки на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на час навчання.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підстави для визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкту владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01/2902 від 23.05.2024 року про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.2 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» терміном до 30.06.2024 року відсутні.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 06.09.2024.

Суддя О.В. Царікова