Справа № 420/25820/24
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25820/24

Перша інстанція суддя Бутенко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАДР2019» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «БАДР2019» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці, а саме:

- визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000392/2 від 28 липня 2024 року;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2024/000785 від 28 липня 2024 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, містили розбіжності, а тому заявлена позивачем митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 грудня 2020 року між ТОВ «БАДР2019» (Покупець) та ТОВ «INVEST DAVR TEKS» Республіка Узбекістан (Продавець) укладено Контракт № 02/2020.

Згідно з п. 1.1. Контракту, у відповідності до умов цього контракту Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець прийняти та оплатити трикотажні вироби для підлітків, дітей та дорослих (далі - «Товар»). Асортимент, кількість, ціна, умови поставки, а також індивідуальні характеристики (у разі наявності таких) будуть вказані в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту.

В пункті 2.2 розділу 2 «Сума контракту і валюта платежу» контракту №02/2020 від 16 грудня 2020 року вказано, що валютою цього Контракту є долар США.

Згідно з пунктом 2.3. розділу 2 «Сума контракту і валюта платежу» контракту №02/2020 від 16 грудня 2020 року, Покупець оплачує поставлений Продавцем Товар за ціною, вказаною у інвойсах на кожну партію товару.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 «Умови оплати» контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, оплата товарів, що поставляються за цим контрактом, здійснюється Покупцем кількома способами, про що буде додатково повідомлено у специфікаціях або інвойсах:

3.1.1. Умова 100% попередньої оплати. Відповідно до виставлених Продавцем попередніх Інвойсів - банківським переказом на рахунок Продавця в розмірі 100% попередньої оплати.

3.1.2. Умова 100% відстрочки платежу (післяплати), Банківським рахунок Продавця в розмірі 100% оплати не пізніше 120 днів після отримання товару.

3.1.3. Комбінований платіж. Частково попередні оплата, інша частина після отримання товару.

3.4.1. Оплата банківських комісій для переказу валюти за рахунок Покупця.

Пунктом 4,1 розділу 4 «Умови поставки» Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року обумовлено, що Продавець повинен здійснити поставку Товарів у відповідності з умовами поставки, які беруть визначатися сторонами додатково, і відображається в специфікаціях або комерційних інвойсах.

Згідно з пунктом 4.2 розділу 4 «Умови поставки» Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, Сторони погодилися, що для зазначення в специфікаціях або інвойсах умов поставки, ними будуть застосовуватися Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (ІНКОТЕРМС-2010) на умовах FCA-м. Андижан, Узбекистан. Поставка здійснюється на територію України.

Пунктом 4.3 розділу 4 «Умови поставки» Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року передбачено, що Продавець завчасно телеграфом, телексом або факсом сповіщає Покупця про готовність Товару до відвантаження і передбачувану дату поставки. Продавець зобов`язаний надати Покупцю специфікацію, інвойс та пакувальний лист.

Відповідно до пункту 4.4 розділу 4 «Умови поставки» Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, Постачальник забезпечує за свій рахунок дотримання всіх митних оформлень, в т.ч. пов`язаних з транзитом Товарів через територію суміжних держав (митні декларації, транзитні декларації, забезпечення та ін.).

Додатковою угодою № 1 від 29 грудня 2022 року до Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року продовжено дію контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року до 31 грудня 2025 року.

При цьому, 28 липня 2024 року декларантом, з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за Контрактом № 02/2020 від 16 грудня 2020 року до Одеської митниці подано митну декларацію № 24UA64U1.

Для підтвердження митної вартості товару, позивачем надано митниці наступні документи: пакувальний лист № 6 від 03 липня 2024 року, рахунок-фактуру домашній коносамент № 0005519 від 10.07.2024, міжнародну товарно-транспортну накладну А №892545 від 04 липня 2024 року, книжку МДП № VX.85180441 від 04 липня 2024 року, рахунок-фактуру на оплату транспортно-експедиційних послуг № 967 від 24 липня 2024 року, довідку ФОП ОСОБА_1 про транспортно-експедиційні витрати № 967 від 24 липня 2024 року, Контракт № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, додаткову угоду № 1 від 03 квітня 2023 року до контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, специфікацію № 6 від 23 травня 2024 року до Контракту № 02/2020 від 16 грудня 2020 року, сертифікат про походження товару форми СТ-1 № UZUA01 від 03 липня 2024 року, заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів б/н від 28 липня 2024 року, декларацію митної вартості.

В даному випадку, ТОВ «БАДР2019» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, а саме за ціною договору щодо товарів які імпортуються.

В свою чергу, Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. «в» п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі МК України) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в СМR від 04 липня 2024 року № 892545 зазначено, що перевізником є PE.Koliadiuk Vasyl, але рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг виданий ФОП ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України зобов`язано позивача протягом 10 днів надати додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову.

В свою чергу, 15 липня 2024 року декларантом надіслано лист, в якому повідомлено, що ним подано всі необхідні документи для митного оформлення і додаткові надаватися не будуть.

Тому, 28 липня 2024 року Одеська митниця, за результатами розгляду поданих документів, прийняла рішення № UА500500/2024/000392/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2024/000785 від 28 липня 2024 року.

Поставлений товар випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товарів для здійснення їх митного оформлення за заявленим методом, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Згідно ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості ввезених товариством товарів № UА500500/2024/000392/2 від 28 липня 2024 року та складеної картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500500/2024/000785 від 28 липня 2024 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги митного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стала наявність розбіжностей у поданих товариством документах, а також їхня недостатність для здійснення митного оформлення товару за визначеним ним методом.

Так, в рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500500/2024/000392/2 від 28 липня 2024 року митним органом встановлено наступні порушення, а саме: 1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі) відсутні дані щодо вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, як складової митної вартості товару; 2) в СМR від 04 липня 2024 року № 892545 та рахунку-фактурі на оплату транспортно-експедиційних послуг визначені різні перевізники.

В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із наданих позивачем документів, ввезені позивачем текстильні вироби придбано за Контрактом від 16 грудня 2020 року № 02/2020.

Відповідно до пункту 4.2 Контракту від 16 грудня 2020 року № 02/2020, поставка товару здійснюється на територію України на умовах FCA.

Між тим, як вбачається з Правил Інкотермс, термін FCA (франко-перевізник) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Згідно ст. А 9 Правил Інкотермс щодо FCA, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Таким чином, обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця.

Крім того, у графах МД 37 «Процедура митної декларації» зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесено позивачем, у зв`язку з чим пакування додатково не включається у митну вартість товару.

Щодо висновків митного органу про те, що в СМR від 04 липня 2024 року № 892545 зазначено, що перевізником є PE.Koliadiuk Vasyl, а рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг видано ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до Договору № 15042024 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15 квітня 2024 року, який укладений між ФОП ОСОБА_1 (Експедитор) та ТОВ «БАДР2019» (Замовник), Експедитор зобов`язується виконати транспортне перевезення за маршрутом, вказаним у разовій заявці Замовника, що є невід ємною частиною цього договору, яка може бути отримана по факсу, електронною поштою і має юридичну силу нарівні з оригіналом, а Замовник - прийняти і оплатити перевезення в порядку, передбаченому цим договором.

При цьому, 03 квітня 2024 року між ФОП ОСОБА_1 (Експедитор 1) та ФОП ОСОБА_2 (Експедитор 2) укладено договір № 03042024 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, пунктом 1.1 якого передбачено, що цей договір визначає порядок взаємовідносин, які виникають між Експедитором 1 і Експедитором 2 при плануванні, розрахунках та здійсненні доставки вантажів автомобілями у міжнародному сполученні.

Згідно з пунктом 1.2. Договору, Експедитор 2 зобов`язується виконати транспортне перевезення за маршрутом, вказаним у разовій заявці Експедитора 1, що є невід`ємною частиною цього договору, яка може бути отримана по факсу, електронною поштою і має юридичну силу нарівні з оригіналом, а Експедитор 1 -прийняти і оплатити перевезення в порядку, передбаченому цим договором.

Крім того, 28 липня 2022 року між ФОП ОСОБА_2 (Експедитор) та ФОП ОСОБА_3 (Перевізник) укладено договір № 28/2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, пунктом 1.1 якого передбачено, що Експедитор діючи від імені та за рахунок Замовника, згідно Договору (№ та дата договору доручення вказуються в Контракт-заявці) залучає третю сторону, Перевізника, для доставки вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні. Перевізник залучає третю (перевізника) сторону для доставки заявлених Експедитором вантажів, а Експедитор оплачує послуги Перевізника із коштів Замовника на погоджених нижче умовах. Вищезазначені послуги Перевізник здійснює в рамках підприємницької діяльності відповідно до свідоцтва платника єдиного податку.

Згідно з пунктом 2.1. Договору, Експедитор надає Перевізнику оригінал або факсимільну копію заявки на здійснення міжнародного перевезення вантажу у довільній формі.

Пунктом 2.9. Договору передбачено, що Експедитор зобов`язаний перераховувати Перевізнику за мінусом власної винагороди необхідні грошові кошти за надані послуги з автоперевезення вантажів, отриманих від Вантажоотримувача (Вантажовідправника).

Відповідно до пункту 3.8. Договору, Перевізник зобов`язаний доставити ввірений йому вантаж в пункт призначення та видати його співробітнику Вантажоотримувача, вказаному в товарно-транспортній накладній (CMR).

Таким чином, оскільки перевезення вантажу фактично виконано ФОП ОСОБА_3 , в СМR від 04 липня 2024 року № 892545 в графі «Перевізник» вказаний саме ФОП ОСОБА_3 .

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана обставина жодним чином не є підставою для коригування митної вартості ввезених товарів.

З іншого боку, із зібраних матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження заявленої митної вартості товарів товариством надано митному органу документи, перелік яких визначено у ч. 2 ст. 53 МК України.

В свою чергу, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

З іншого боку, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованих товарів за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товарів та подальше коригування вартості товарів за допомогою наступних методів є протиправними.

Крім того, вказані обставини свідчать про протиправність оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян