Справа № 160/31563/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі 1- Державного агентства лісових ресурсів України, 2- Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства до Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
Криворізька південна окружна прокуратура в інтересах держави в особі 1- Державне агентство лісових ресурсів України, 2- Південно-Східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 30.10.2024 №01-08/1306 про віднесення 237 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 272,313 га до самозалісених земель;
зобов`язати Новолатівську сільську раду Криворізького району розглянути на сесії ради вказане подання від 30.10.2024 №01- 08/1306 з прийняттям відповідного рішення у порядку визначеному ст. 57-1 Земельного кодексу України.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що порушуючи вимоги законодавства, яке регулює порядок збільшення лісистості території України, Новолатівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області не винесла питання на розгляд сесії ради і не прийняла рішення про віднесення земель до самозалісених у порядку, визначеному ст. 57-1 Земельного кодексу України.Бездіяльність відповідача порушує інтереси держави у сфері охорони лісових ресурсів, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Новолатівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області надала відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вивчивши матеріали, надані в запиті від 28.10.2024 року №01-08/1298, а саме таблиці Exel, було виявлено, що з 237 земельних ділянок:
на 70 з них, які знаходяться в межах кадастрових номерів - Новолатівська сільська рада не являється розпорядником даних земель, що протирічить ч. 1 ст. 57-1 Земельного кодексу України;
88 земельних ділянок, які знаходяться біля кадастрових номерів - не підлягають віднесенню до самозалісених, так як вказана площа менша ніж 0.5 га, що протирічить ч. 1 ст. 57-1 Земельного кодексу України;
19 земельних ділянок, які знаходяться в межах кадастрових номерів - знаходяться в межах орендованих земель, а віднесення земельних ділянок, що перебувають у користуванні, заставі, до самозалісеної ділянки здійснюється за погодженням із землекористувачем, заставодержателем відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 57-1 Земельного кодексу України.
Щодо решти 60-ти земельних ділянок, повідомлено, що розпорядженням сільського голови №87/1-р від 29.10.2024 року було затверджено склад комісії з розгляду питання щодо визначення земельних ділянок комунальної власності на предмет виявлення самозалісених та придатних для створення лісів. Комісією встановлено, що подальше вивчення матеріалів не є можливим, оскільки графічні матеріали, надані в запитах, мають піксельне зображення, та некоректно відображають контури земельних ділянок (відображено декілька точок з площами, що не мають розмежування), що унеможливлює опрацювати детально дане питання з подальшим його винесенням на засідання сесії.
Питання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених потребує розширеного вивчення, адже зміна угідь на земельній ділянці промисловості на самозалісені може привести до зменшення нормативно грошової оцінки, що в подальшому зменшить надходження орендної плати до місцевого бюджету, а громада в першу чергу зацікавлена в його збільшені.
Відповідач зазначає, що якщо земельна ділянка надається за погодженням, то таке рішення приймається після отримання такого погодження. Тобто, прийняття рішення про віднесення земельної ділянки до самозалісених можливо після отримання погодження землекористувача.
Крім того, укази Президента від 07.06.2021 № 228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів», від 29.09.2022 № 675/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період», на які посилався прокурор, не є нормативно-правовими актами і не встановлюють будь-яких обов`язків для органів місцевого самоврядування.
Від Криворізької південної окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив.
Прокуратура вважає доводи відповідача необґрунтованими.
Прокуратура зауважує, що з огляду на п. 31 ст. 106 Конституції України Указ Президента України це нормативно-правовий акт Голови держави України, який видається з найважливіших питань, віднесених до його компетенції.
Ураховуючи, що пп. 6 п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29.09.2022, введеного в дію Указом Президента України від 29.09.2022 № 675/2022, Кабінет Міністрів України разом із місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування зобов`язано забезпечити безумовне виконання завдань, передбачених Указом Президента України від 07.06.2021 № 228/2021, щодо ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України, віднесення земельних ділянок до самозалісених земель, безумовно, становить державний інтерес у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Аналіз ст. ст. 57-1, 122 Земельного кодексу України та ст. ст. 1, 4, 5, 7, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України і фактичний стан земель, зазначених у поданні Південно-Східного МУЛМГ, свідчать, що зазначені в поданні угіддя переважно можуть бути самозалісеними, а тому Новолатівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області протиправно не винесла на розгляд сесії питання щодо розгляду вказаного подання та не прийняла рішення щодо часткового або повного віднесення цих земель до самозалісених.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
05.06.2024 за №01-08/641 Південно-Східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства звернулось до Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з поданням № 01-08/641 від 05.06.2024 та з оновленим поданням від 28.10.2024 за № 01-08/1298 щодо ухвалення рішення про віднесення 237 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 272,313 га., до самозалісених.
До вказаних подань додано інформацію про місце розташування цих ділянок відповідно до викопіювань (у форматі файлів *geojson), викопіювання з картографічних матеріалів, аналітичні матеріали, які містять координати, площу, кадастрові номера земельних ділянок біля яких розташовано самозалісені земельні ділянки, кадастрові номера в межах яких вони перебувають, тип власності та інші відомості.
На вищезазначеній земельній ділянці підприємством здійсненні такі заходи, як закріпленння сухих поверхонь за допомогою реагутів та впровадження «Зелених технологій», висадка зелених насаджень (дерева, чагарники) на укосах дамби хвостосховища, висадка зелених насаджень на межі санітарно-захисної зони. Отдже, віднести вказану земельну ділянку до самозалісеної неможливо.
У відповідь на подання Управління № 01-08/1298, листом від 18.06.2024 №587/2-14 Виконавчий комітет Новолатівської сільської ради повідомив, що до подання надані графічні матеріали (схема розташування), на яких незрозумілі контури зазначених земельних ділянок(піксельні), що унеможливлює вірно опрацювати інформацію.
17.09.2024 листом №57-7294 вих-24 Криворізька південна окружна прокуратура звернулася до Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з проханням надати інформацію щодо прийняття протягом 2022-2024 років рішень про віднесення земельних ділянок, загальної площі та їх кадастрові номери, дати рішень органу місцевого самоврядування) прийнятих за самостійною ініціативою ради та за поданнями уповноваженого територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства; інформацію про результати розгляду подання Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства щодо віднесення 142 земельних ділянок до самозаліснених.
Новолатівською селищною радою листом від 18.09.2024 № 906/2-12 надано інформацію про те, що за період 2022-2024 років рішень та відмов про віднесення земельних ділянок до самозалісених ділянок за самостійною ініціативою ради та за поданням уповноваженого територіального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства Новолатівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області не приймалось.
Прокуратура зазначає, що ні з моменту отримання першого подання, ні з моменту надходження повторного оновленого подання Південно-Східного МУЛМГ будь-яких належних дій не вжито, відповідних комісій не створено, виконавчому органу ради не доручено провести вивчення цього питання, не здійснено огляд ділянок на предмет чи відбулось самозалісення, не проведено будь-якої роботи із землекористувачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не здійснено інших заходів для вирішення зазначених у поданні питань, що свідчить про бездіяльність Новолатівської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області з вказаних питань.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч. 3 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
У ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
"Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 826/2793/18 та від 06.02.2019 у справі № 810/3046/17 сформульовано визнання "інтересу держави" ("публічного інтересу") як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.
Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Відповідно до Положення про міжрегіональні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженого наказом Міндовкілля від 29.09.2022 № 404, Південно-Східне МУЛМГ підпорядковується Держлісагентству та є його територіальним органом, який забезпечує, зокрема, ведення моніторингу лісів, бере участь у виконанні загальнодержавних програм відтворення лісів тощо.
Південно-Східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства є територіальним органом Держлісагентства та відповідно до вимог законодавства звернулося із поданнями до Новолатівської сільської ради Криворізького району про віднесення земель до самозалісених, які залишилися без належного реагування органу місцевого самоврядування.
З метою надання інформації щодо вжиття заходів з метою захисту порушених інтересів держави, Криворізькою південною окружною прокуратурою 17.09.2024 був направлений лист № 57-7311вих-24 до Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства.
Отже, Південно-Східне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, як орган державної влади, уповноважений на захист інтересів держави у сфері охорони самосійних лісів, не здійснював захист таких інтересів, що свідчить про його бездіяльність та наявність підстав для вжиття прокурором заходів представницького характеру.
Відповідно до позиції Верховного Суду в постанові від 09.02.2023 у справі №160/7640/20, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх на обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові, однак якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Ураховуючи, що пп. 6 п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29.09.2022, введеного в дію Указом Президента України від 29.09.2022 № 675/2022, Кабінет Міністрів України разом із місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування зобов`язано забезпечити безумовне виконання завдань, передбачених Указом Президента України від 07.06.2021 № 228/2021, щодо ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України, віднесення земельних ділянок до самозалісених земель, становить державний інтерес у сфері охорони навколишнього природного середовища.
З огляду на зазначене, суд вважає, що прокурор в повній мірі довів неналежне здійснення Південно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства захисту інтересів держави у сфері охорони лісових ресурсів, що надало йому у спірних правовідносинах право на звернення до суду в інтересах держави з позовом.
Необхідність пред`явлення даного позову зумовлена потребою захисту державного, суспільного інтересу у збереженні самосійних лісів.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.
У ст.1 Лісового кодексу України надано визначення терміну самозалісена ділянка це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Відповідно до ст.4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
У ч.2 ст.57-1 Земельного кодексу України зазначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
За ч. 3 ст. 57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
При цьому віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч. 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України).
У відповідності до ч.4 ст.21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.
Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви за формою згідно з додатком 12 власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.
Як слідує з аналізу вищезазначених положень, законодавчо встановлена процедура віднесення земель до самозалісених передбачає, що для земельних ділянок, сформованих як об`єкт цивільних прав, власнику земельної ділянки достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки, а органу місцевого самоврядування рішення про віднесення земель до самозалісених.
Разом з тим для земельних ділянок, межі яких не визначені в натурі (на місцевості), законодавець визначив іншу процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Відповідно до ч.5 ст.57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.
Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» п. 34 ч. 1 ст. 26 передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як регулювання земельних відносин.
Оскільки питання земельних відносин передбачають зокрема і питання віднесення земельних ділянок до самозалісених, а Новолатівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України уповноважена розпоряджатися землями комунальної власності на її території, то вирішення питання про віднесення таких земельних ділянок до самозалісених повинно було розглядатися виключно на сесії цієї ради.
Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок не рідше ніж один раз на місяць.
Враховуючи викладене, подання Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 28.10.2024 за № 01-08/1298 підлягало розгляду на сесії Новолатівська сільської ради з прийняттям відповідного рішення,
Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.
Посилання відповідача на неможливість правильно опрацювати інформацію, у зв"язку із незрозумілими і викопіюваннями на самозалісені земельні ділянки є безпідставними, оскільки до подання № 01-08/1298 були надані не лише викопіювання з картографічних матеріалів, а і аналітичні матеріали, які містять координати, площу, кадастрові номера земельних ділянок поруч з якими розташовані самозалісені земельні ділянки, їх кадастрові номера в межах яких вони перебувають та тип власності.
Разом з тим , суд зазначає, що в позовних вимогах прокуратурою помилково вказано замість належного подання Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 28.10.2024 за № 01-08/1298, подання від 30.10.2024 №01-08/1306.
Під вказаним номером була направлена відповідь на лист Криворізької південної окружної прокуратури від 07.10.2024 №57-7919вих-24.
Згідно ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Аналіз зазначеної норми, у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Таким чином, маючи можливість вчинення необхідних та законодавчо визначених дій з метою віднесення земельних ділянок до самозалісених Новолатівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області свідомо уникає вирішення вказаного питання, допускаючи протиправну бездіяльність.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
В силу приписів ч.2 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Доказів понесення витрат пов`язаних із залученням свідків або проведенням експертиз не подано, а тому судові витрати, згідно з вимогами ч. 2 ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-246, 255, 262, 295 КАС України, суд,-
Визнати протиправною бездіяльність Новолатівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка полягає у невинесенні на розгляд сесії ради подання Південно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 28.10.2024 за № 01-08/1298 про віднесення 237 вкритих лісом земельних ділянок, загальною орієнтовною площею 272,313 га до самозалісених земель.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона