Справа № 380/17449/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17449/23 пров. № А/857/21982/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року (суддя Костецький Н.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного рішення 26.06.2024),

в адміністративній справі №380/17449/23 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просила: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання у встановлений законом строк запитувачу запитуваної в інформаційному запиті від 06.02.2023 р. інформації у повному обсязі та зобов`язати надати достовірну інформацію у повному обсязі відповідно до запитуваного у інформаційному запиті від 06.02.2023 року; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання у встановлений законом строк запитувачу запитуваної в інформаційному запиті від 08.05.2023 р. інформації у повному обсязі та зобов`язати надати достовірну інформацію у повному обсязі відповідно до запитуваного у інформаційному запиті від 18.05.2023 року; 3) відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 3000000,00 гривень.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000,00 (три мільйони) гривень - повернуто позивачу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 задоволено частково позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправними дії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року. Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року в частині надання інформації щодо запитуваних карток особистого прийому. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року в справі №380/17449/23, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Крім цього, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2023 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог. Скасовано цю ухвалу суду першої інстанції від 08.08.2023 і направлено справу, в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної школи у розмірі 3000000 грн, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №380/17449/23 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в частині позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000000 грн..

Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 року - скасовано, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в адміністративній справі в частині позовної вимоги щодо відшкодування позивачу завданої моральної шкоди та відкрито загальне позовне провадження.

Відповідач Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) щодо задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди заперечив, подавши відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди за його безпідставністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - в частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 25.06.2024 не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції ухвалив рішення без з`ясування усіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права. Вважає апелянт, що рішення суду не відповідає вимогам ст.242 КАС України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (позивач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.06.2024 і направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 року визнано поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 від 22 серпня 2024 року. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі №380/17449/23. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року. Зупинено дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі №380/17449/23.

Відповідач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому зазначає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причино-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди, а тому вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Просить рішення суду від 25.06.2024 у справі №380/17449/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду від 02.12.2024 року призначено справу №380/17449/23 до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 18.12.2024 року о 14:00 год. у залі судових засідань №4 Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул. Саксаганського, 13, м. Львів). Про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлено учасників справи.

У судовому засіданні 18.12.2024 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи і не призначення судового засідання на період з 20.12.2024 по 20.01.2025. Апеляційний розгляд справи відкладено на 29.01.2025 року на 14-00 год..

11.01.2025 апелянтом (позивачем) подано апеляційному суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задоволити її апеляційну скаргу.

29.01.2025 апелянтом (позивачем) подано апеляційному суду доповнення до апеляційної скарги, які просить розглядати з апеляційною скаргою як один документ.

У судовому засіданні 29.01.2025 задоволено клопотання позивача та представника позивача про відкладення розгляду справи, через неявку в судове засідання представника відповідача, та у зв`язку із отриманням апеляційним судом доповнень до апеляційної скарги із додатковими матеріалами, клопотань апелянта про витребування документів (матеріалів), та для надання можливості учасникам справи ознайомитись із доданими документами. Апеляційний розгляд справи відкладено на 19.02.2025 року на 14-45 год..

У судове засідання на 19.02.2025 відповідач не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ст.313 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У судовому засіданні 19.02.2025 судом апеляційної інстанції вирішено також питання щодо заявленого апелянтом (позивачем) відводу колегії суддів, щодо витребування додаткових документів (матеріалів), щодо зупинення провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із запитом на отримання публічної інформації від 06.02.2023, в якому просила надати наступну інформацію: - належно завірену картку особистого прийому, який відбувся 19 жовтня 2022 р. у рамках особистого прийому керівником Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 ; - належно завірену картку особистого прийому за 02 листопада 2022 р.; - долучити копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року з відміткою вхідної реєстрації (а.с. 16 т.1).

У відповідь на вказаний запит на інформацію Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом від 07.02.2023 року №ПІ-Л-1/4//116 повідомило позивача, що: …відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (затверджене 15.02.2017 за №388/ МЮ України) у разі якщо заявник після проведення особистого прийому не вимагає письмової відповіді, вона не надається, про що робиться відмітка у журналі обліку особистого прийому громадян. Отже, 19.10.2022 та 02.11.2022 відбувся прийом заявника ОСОБА_1 , про що свідчать відмітки в журналі особистого прийому громадян начальником Управління ОСОБА_3 , на яких надано роз`яснення заявнику. Також, надано копію інформаційного запиту від 06.02.2023, який зареєстрований за № ПІ-Л-1/14, і який буде розглянуто відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян (а.с. 18 т.1).

Крім цього, ОСОБА_1 звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом на отримання публічної інформації від 08.05.2023, в якому просила надати наступну інформацію: - яка кількість інформаційних запитів була зареєстрована у системі документообігу Міністерства юстиції, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лутчин Любов Миколаївною 06 лютого 2023 року, зазначити кількість зареєстрованих інформаційних запитів 06.02.2023 р. та вхідний номер кожного зокрема і дату реєстрації кожного, зокрема, дату реєстрації надання відповідей на кожен інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року вказати зокрема, зазначити прізвище та посаду особи, що надавала відповідь та підписувала відповідь кожну, зокрема, вказати вихідний реєстраційний номер кожної відповіді зокрема у системі документообігу Міністерства юстиції, що надавалася на кожен зокрема інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року; - надати копії усіх інформаційних запитів ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 лютого 2023 р. та надати належно завірені на ці інф. запити з усіма додатками теж належно завіреними; - до відповіді на даний інф. запит від 08.05.2023 р. долучити копію його з вхідним номером реєстрації та надіслати відповідь рекомендованим листом для можливості відстежити отримання запитуваної інформації (а.с. 15 т.1).

У відповідь на вказаний запит на інформацію Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом від 18.05.2023 року №ПІ-Л-1/5/15.2-13/32 повідомило позивачу наступне: Згідно даних, які містяться в Автоматизованій системі документування ДокПроф.3 від 06.02.2023 від Вас надійшов 1 запит на публічну інформацію за вхідним №1/4/28-23 від 06.02.2023 та 1 звернення за вхідним №1/3/27-23 від 09.02.2023. Відповідь на запит зареєстрована за вихідним №П-Л-1/4//116 від 07.02.2023, надавалась виконавцем Маркіною Л.Г. - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Відповідь на звернення зареєстрована за вихідним №Л-1/3/06-20/188 від 20.02.2023, надавалась виконавцем Комарніцькою В.В. - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Належно завірені копії зазначених документів до даної відповіді долучаються. Додаток: на 21 арк. в 1 прим. (а.с. 17 т.1).

Позивач ОСОБА_1 вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненадання у встановлений законом строк запитуваної в наведених вище інформаційних запитах інформації в повному обсязі, та заподіяння у зв`язку із цим позивачу моральної шкоди, звернулася до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Як уже було вказано вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії вирішено по суті рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди вирішено по суті рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 року. Цим рішенням суду відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення моральної шкоди.

Саме це рішення суду першої інстанції від 25.06.2024 являється предметом апеляційного оскарження за апеляційною скаргою позивача.

Отже, колегія суддів враховує, що у даному апеляційному провадженні предметом дослідження є питання щодо законності і обгрунтованості судового рішення відносно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000000 грн..

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані апелянтом (позивачем) 29.01.2025 до апеляційного суду доповнення до апеляційної скарги, не можуть бути враховані і розглянуті з апеляційною скаргою як один документ, як про це просить апелянт, оскільки такі доповнення до апеляційної скарги подані поза межами строку на апеляційне оскарження.

Так, згідно частини 1 статті 303 КАС України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Матеріалами справи підтверджується, що апеляційна скарга позивача на рішення суду від 25.06.2024 року була подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 22.08.2024, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 року визнано поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та поновлено строк на апеляційне оскарження цього рішення суду від 25.06.2024 року.

Однак, доповнення до апеляційної скарги апелянтом (позивачем) подано до апеляційного суду лише 29.01.2025 року, тобто уже після відкриття апеляційного провадження та після отримання апеляційним судом відзиву відповідача на апеляційну скаргу і відповіді позивача на цей відзив відповідача.

Крім цього, відповідно до статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали адміністративної справи не містять доказів заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також підтвердження причино-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідача і завданням позивачеві від цього моральної шкоди. Суд вважав, що позивачем не доведено співмірність розміру відшкодування моральної шкоди спричиненим негативним наслідкам.

Колегія суддів апеляційного суду здійснюючи апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції від 25.06.2024, в межах доводів і вимог апеляційної скарги позивача, по суті спірних правовідносин щодо предмета спору відшкодування позивачу моральної шкоди заподіяної неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача внаслідок ненадання у встановлений законом строк запитуваної в інформаційних запитах від 06.02.2023 і від 18.05.2023 інформації у повному обсязі, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо цілковитої відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, та виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Так, відповідно до ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За загальними положеннями про відшкодування шкоди майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

При цьому, в силу ст.1173 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд зазначає, що з`ясуванню підлягають фактичні обставини можливого заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 в справі №380/17449/23 визнано протиправними дії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року. Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року в частині надання інформації щодо запитуваних карток особистого прийому. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Це рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 року у справі №380/17449/23 - повернути особі, яка її подала.

Ухвалюючи у цій справі рішення від 07 вересня 2023 року суд встановив, що ОСОБА_1 надіслала на адресу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції запит на отримання публічної інформації від 06.02.2023, в якому просила надати: - належно завірену картку особистого прийому позивача, який відбувся 19 жовтня 2022 р. у рамках особистого прийому керівником Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 ; - належно завірену картку особистого прийому за 02 листопада 2022 р.; - копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року з відміткою вхідної реєстрації.

Листом від 07.02.2023 року №ПІ-Л-1/4//116 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, у разі якщо заявник після проведення особистого прийому не вимагає письмової відповіді, вона не надається, про що робиться відмітка у журналі обліку особистого прийому громадян. 19.10.2022 та 02.11.2022 відбувся прийом заявника ОСОБА_1 , про що свідчать відмітки в журналі особистого прийому громадян начальником Управління ОСОБА_3 , на яких надано роз`яснення заявнику. Також позивачу відповідачем надано копію інформаційного запиту від 06.02.2023, який зареєстрований за №ПІ-Л-1/14 та повідомлено, що такий буде розглянуто відповідно до вимог Закону України Про звернення громадян.

Суд визнав, шо відповідачем розгляд запиту здійснено без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не надано заявнику інформації щодо запитуваних карток особистого прийому, тому визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року в частині надання інформації щодо запитуваних карток особистого прийому.

Крім того суд встановив, що в інформаційному запиті від 08.05.2023 позивач просила відповідача наступну інформацію: яка кількість інформаційних запитів була зареєстрована у системі документообігу Міністерства юстиції, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лутчин Любов Миколаївною 06 лютого 2023 року, зазначити кількість зареєстрованих інформаційних запитів 06.02.2023 р. та вхідний номер кожного зокрема і дату реєстрації кожного зокрема; дату реєстрації надання відповідей на кожен інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року вказати зокрема, зазначити прізвище та посаду особи, що надавала відповідь та підписувала відповідь кожну зокрема; вказати вихідний реєстраційний номер кожної відповіді зокрема у системі документообігу Міністерства юстиції, що надавалася на кожен зокрема інформаційний запит ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року; надати копії усіх інформаційних запитів ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року, поданих на ім`я керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 лютого 2023 р. та надати належно завірені на ці інф. запити з усіма додатками теж належно завіреними; до відповіді на даний інф. запит від 08.05.2023 р. долучити копію його з вхідним номером реєстрації та надіслати відповідь рекомендованим листом для можливості відстежити отримання запитуваної інформації.

Листом від 18.05.2023 року №ПІ-Л-1/5/15.2-13/32 Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило позивача про те, що згідно даних, які містяться в Автоматизованій системі документування ДокПроф.3 від 06.02.2023 від позивача надійшов 1 запит на публічну інформацію за вхідним №1/4/28-23 від 06.02.2023 та 1 звернення за вхідним №1/3/27-23 від 09.02.2023. Відповідь на запит зареєстрована за вихідним №П-Л-1/4//116 від 07.02.2023, надавалась виконавцем Маркіною Л.Г. - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. Відповідь на звернення зареєстрована за вихідним №Л-1/3/06-20/188 від 20.02.2023, надавалась виконавцем Комарніцькою В.В. - головним спеціалістом відділу організації та контролю за виконанням рішень у Львівській області за підписом заступника начальника Західного міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області. До даної відповіді відповідачем долучено належно завірені копії зазначених документів на 21 арк. в 1 прим.

Проаналізувавши інформаційний запит позивача від 08.05.2023 та відповідь відповідача від 18.05.2023 за результатами його розгляду, суд зробив висновок, що відповідачем виконано свій обов`язок щодо надання відповіді на інформаційний запит позивача від 08.05.2023, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Таким чином, вказаними судовими рішеннями у справі №380/17449/23 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання запитувачу інформації за інформаційним запитом від 06.02.2023, та відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання запитувачу інформації за інформаційним запитом від 08.05.2023.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановленим є факт про те, що відповідачем Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції здійснено розгляд запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не надано заявнику інформації щодо запитуваних карток особистого прийому, а відтак підтверджено обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача з належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року.

Верховний Суд у п.51 постанови від 27.11.2019 (справа №750/6330/17) зазначив, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

З наданого ОСОБА_1 обґрунтування слідує, що позивач пов`язує заподіяння їй моральної шкоди у розмірі 3000000,00 грн. з тим, що судове рішення, яке набуло законної сили 18 серпня 2016 р. у справі №813/5744/15 не виконано до сьогоднішнього дня саме з вини виконавчої служби. Тобто з 2016 року позивач перебуває у постійному стані стресу не виконаного судового рішення через неправомірні дії та бездіяльність виконавчої служби, а також у стані невизначеного очікування виконання цього рішення та розчарування бездіяльністю та неправомірними діями виконавчої служби в цілому та окремими посадовими особами цього державного органу. Позивач неодноразово зверталась до керівника вище стоячої установи структурного підрозділу Міністерства юстиції України 19 жовтня 2022 р. та 02 листопада 2022 р. у рамках особистого прийому, але керівник цієї установи, який станом на 19.10.2022 р. та 02.11.2022 р. проводив особисті прийоми ОСОБА_3 , використовує свої повноваження всупереч закону, чим завдає позивачу страждань, принижує позивача такими неправомірними діями. А коли позивач зверталася офіційно з інформаційними запитами до ЗМРУМЮ 06.02.2023 р. та 08.05.2023 р. запитувана інформація, зокрема картки особистого прийому не надаються. Не надано усієї запитуваної інформації до даного часу. Відповіді ЗМРУМЮ від 07.02.2023 р. та від 18.05.2023 р. це знущання та приниження честі позивача інформація суперечлива, або і така, що зовсім нічим не підтверджується. Вказує, що не маючи коштів та засобів для друку, позивач пише все від руки тратить зір при цьому, є особою пенсійного віку, втомлює свої руки писанням, що завдає фізичного болю. Наголошує позивач на факті неодноразового погіршення стану здоров`я та перебування на лікуванні. Позивач зазначає, що законом не передбачено чітких розмірів та розрахунків щодо величини відшкодування моральної шкоди завданої суб`єктом владних повноважень, але позивач вважає, що завдана їй моральна шкода становить 3000000,00 гривень. Вказує, що ці кошти не компенсують її душевних страждань, переживань, спричинених протиправною бездіяльністю та неправомірними діями ЗМРУМЮ, що створили стан постійного та триваючого стресу, психологічного напруження від очікування, яке не отримало позитивного вирішення проблем, а відтак її глибоким розчаруванням у діяльності державного органу.

Суд апеляційної інстанції враховує, що коли йдеться про моральну шкоду, то у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89; від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння особі моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Здійснюючи аналіз доводів та обгрунтувань позивача ОСОБА_1 щодо заподіяння їй моральної шкоди діями та бездіяльністю відповідача, у контексті розглядуваних правовідносин, які були спірними у цій справі, суд апеляційної інстанції враховує, що вказаними вище судовими рішеннями у справі №380/17449/23 встановленим є факт про те, що відповідачем Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції здійснено розгляд запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не надано заявнику інформації щодо запитуваних карток особистого прийому, а відтак підтверджено обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача з належного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року.

Отже, саме такі дії відповідача щодо неналежного розгляду інформаційного запиту позивача від 06.02.2023 року призвели до порушення прав позивача, і відповідно, саме такими діями відповідача могла бути заподіяна позивачу моральна шкода у розглядуваних правовідносинах.

З метою відновлення порушених прав позивача, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року в частині надання інформації щодо запитуваних карток особистого прийому.

Тому, колегія суддів бере до уваги, що з часу звернення ОСОБА_1 до відповідача з інформаційним запитом від 06.02.2023 року на отримання інформації, до моменту судового захисту її прав (рішення суду від 07.09.2023), позивач отримувала негативні відчуття через неналежний розгляд її запиту від 06.02.2023.

Такі негативні відчуття позивача та перебування у стані юридичної невизначеності внаслідок порушення її прав на належний розгляд запиту від 06.02.2023 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали позивачу моральної шкоди.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, суд виходить з засад розумності та справедливості.

При цьому, оцінюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів бере до уваги те, що інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року стосувався лише отримання запитувачем (позивачем) завірених карток особистого прийому за 19 жовтня 2022 і за 02 листопада 2022.

Матеріали справи не містять належних доказів того наскільки були для позивача важливими ці копії карток особистого прийому протягом періоду лютого вересня 2023 і що факт несвоєчасного отримання таких карток особистого прийому зумовив для позивача настільки тяжкі моральні страждання, що їхній розмір можна було б оцінити у сумі 3000000 грн..

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що надані позивачем документи щодо її стану здоров`я та медичного лікування, як-то, довідка №1183 від 19.07.2023 видана КНП Моршинська міська лікарня Моршинської міської ради про перебування на стаціонарному лікуванні з 05.07.2023 по 19.07.2023; довідка №5 від 17.06.2023 видана ДП Санаторій Любінь Великий ПрАТ Укрпрофоздоровниця про лікування з 31.05.2023 по 17.06.2023; виписка №509 від 24.04.2023 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого видана КНП Моршинська міська лікарня Моршинської міської ради про перебування на стаціонарному лікуванні з 11.04.2023 по 24.04.2023; фіскальні чеки про купівлю ліків, не формують обгрунтованих висновків про те, що неодноразове погіршення стану здоров`я позивача та перебування на лікуванні були наслідком дій відповідача щодо неналежного розгляду інформаційного запиту від 06.02.2023 в частині отримання завірених карток особистого прийому за 19 жовтня 2022 і за 02 листопада 2022.

Тобто, суд апеляційної інстанції не встановив причино-наслідкового зв`язку між захворюваннями позивача та перебуванням її на лікуванні із тими діями (бездіяльністю) відповідача, які покладені в основу позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

З огляду на ці обставини, керуючись критеріями розумності, справедливості та обгрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про можливість визначення для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 3000 гривень.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення без всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому рішення суду першої інстанції в силу приписів статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд також зазначає, що у судовому засіданні 19.02.2025 апелянтом (позивачем) заявлено клопотання про винесення окремої ухвали щодо адвоката Кінаша Д.В., з метою реагування суду на неодноразові порушення адвокатом прав та законних інтересів апелянта.

З цього приводу колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ч.2 ст.55 КАС України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.57 КАС України).

Згідно ч.4 ст.59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Повноваження представника в суді визначені статтею 60 КАС України, а саме, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суду шляхом подання письмової заяви. У разі припинення повноважень представника на здійснення представництва особи у справі він не може бути у цій самій справі представником іншої сторони, третьої особи на іншій стороні або третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від наданих йому повноважень визначаються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (ч.3 ст.249 КАС України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи, здійснивши аналіз та обговоривши доводи і обгрунтування заявленого клопотання про винесення окремої ухвали щодо адвоката Кінаша Д.В., який являється у цій справі представником апелянта, прийшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що адвокатом Кінашем Д.В. в межах апеляційного розгляду цієї адміністративної справи №380/17449/23 допущено зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежне виконання професійних обов`язків або інше порушення законодавства, яке зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 в адміністративній справі №380/17449/23 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у сумі 3000 (трьох тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 28.02.2025 року