Справа № 305/180/25
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 305/180/25
Провадження по справі 2-а/305/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Веклюк А.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Мігалі Іляна Василівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Мігалі І.В., звернулися у суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09 січня 2025 року ОСОБА_2 складено протокол № 2390 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно гр. ОСОБА_1 . Згідно вказаного протоколу позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки, надісланої засобами поштового зв`язку № 853, яка була йому надіслана поштою та повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.12.2024 з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В той же день, 09 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 2390 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно якого накладено штраф в сумі 17000,00 гривень на ОСОБА_1 . Позивач з даною постановою не згідний, оскільки остання винесена без достатніх правових підстав, без належних доказів факту правопорушення, вимоги законодавства про мобілізацію Позивач не порушував, вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відповідачем не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи наявна його (позивача) вина у вчиненні такого правопорушення. Як вбачається із військово-облікового документа Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив медичний огляд 15.07.2024, має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Повторний медичний огляд має пройти 15.07.2025. Позивач перебував за кордоном на час відправлення Відповідачем повістки, що підтверджується відміткою у паспорті (виїзд із України 05.09.2024, в`їзд 21.12.2024), повістку не отримував. Повістка повернулася до Відповідача 04.12.2024 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Про вказану повістку Позивачу не було відомо. Після повернення в Україну, а саме 23.12.2024 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для продовження відстрочки, де йому було вручено повістку на 03.01.2025, яка в подальшому продовжена до 09.01.2025. Позивач 09.01.2025 з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на нього було складено протокол та постанову, та зазначено, що в разі не підписання протоколу йому не буде продовжено відстрочку від мобілізацію.

У зв`язку з викладеним позивач просить скасувати постанову №2390 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 09.01.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000, 00 гривень та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення; стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Мігалі І.В. у судове засідання не з`явилися. Натомість через канцелярію суду представник позивача подала письмові пояснення, які обґрунтовані наступним. Твердження відповідача про те, що позивач з`явився у ІНФОРМАЦІЯ_3 лише 09.01.2025 не відповідають дійсності та спростовуються довідкою про продовження відстрочки № 90 від 06.01.2025, згідно якої відстрочку від мобілізації продовжено на підставі протоколу № 39 від 03.01.2025. Із копій паспорта громадянина для виїзду за кордон видно, що позивач під час надсилання йому повістки перебував за межами України. Крім того, протягом військового стану він неодноразово перетинав державний кордон. Згідно даних військово-облікового документа № 2 від 09.02.2024 позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , має звання солдат, спеціальність: 956647, проходив ВЛК 15.07.2024. Крім того, 20.11.2024 було сформовано електронну повістку № 1324464 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 03.12.2024 для уточнення даних. Вказана повістка 23.11.2024 була направлена на адресу місця реєстрації позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На довідці про причини повернення листа проставлено штамп з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Проте, позивач не отримував повідомлення Укрпошти про те, що на його ім`я у відділенні знаходиться повістка від ТЦК та СП та не отримав через це повістку. Виходячи зі змісту абзацу 1 ч. 1 та абзацу 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Позивач, у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з повісткою на 03.12.2024 для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач, враховуючи що останній згідно військово-облікового № 2 від 09.08.2024 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив ВЛК 15.07.2024, має відстрочку. Підстав викликати його з метою уточнення даних у відповідача не було. Інших підстав для виклику в повістці не зазначено. Враховуючи що, Позивач викликався до Рахівського РТЦК з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону. На підставі викладеного представник позивача просила позов задовольнити. Крім того зазначила щодо розгляду справи за їх відсутності.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Проте, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Крім того, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Так, 09.01.2025 року близько 10:30 години, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де при звірці його військово-облікових даних, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки №1324464 від 20.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.12.2024 року о 14-00 годині, номер поштового відправлення №853, яка була йому надіслана 23.11.2024 року засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 09.12.2024 року як адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 04.12.2024 року, про що було складено відповідний протокол №2390 від 09.01.2025 року. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги абз.1 ч. 1 та абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, гр. ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином в розумінні пункту 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року та вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Того ж дня, 09.01.2025 року, о 17:00 годині, матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, були передані на розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що ОСОБА_1 був проінформований та засвідчив це своїм особистим підписом у протоколі №2390 від 09.01.2025 року, другий примірник протоколу ОСОБА_1 було вручено, що він також засвідчив власним підписом, права та обов`язки особи, що притягається до адміністративної відповідальності та зміст ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснено, що він також засвідчив власним підписом у протоколі №2390 від 09.01.2025 року. За отриманням копії постанови ОСОБА_1 з`явився 09.01.2025 і йому було вручено копію постанови №2390 від 09.01.2025 року, про що він особисто розписався у вказаній постанові 09.01.2025, засвідчивши це особистим підписом. Позивач визнає той факт, що він скористався своїм правом на виїзд за кордон, тобто будучи військовозобов`язаним, залишив адресу свого задекларованого місця проживання, виїхав за кордон та не повідомив про це ІНФОРМАЦІЯ_4 де він перебуває на обліку. Його відсутність за адресою його задекларованого місця проживання підтверджується зокрема, і довідкою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ф. 20. Крім того, позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 03.12.2024р до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт того, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.01.2025р. жодним чином не скасовує його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 210-1 КУпАП та не є поважною причиною неявки за викликом у минулому. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; судові витрати залишити за позивачем.

Дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно до повістки №1324464 від 20.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.12.2024 року о 14 годині для уточнення даних.

Вказану повістку за номером поштового відправлення №853 було надіслано 20.11.2025 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 засобами поштового зв`язку та повернуто відправнику оператором поштового зв`язку 04.12.2024 року з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно до Довідки Ф.20 Про причини повернення поштового відправлення.

Описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №853 підтверджується відправка позивачу повістки №1324464 від 20.11.2024 року на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Відповідно до трекінгу відправлень Укрпошти, поштове відправлення №853 04.12.2024 року повернено відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Протоколом №2390 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 09.01.2025 встановлено, що 09.01.2025 близько 10:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки надісланої засобами поштового зв`язку № 853, яка була йому надіслана поштою та повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.12.2024, як адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце,зазначені в повістці. Отже ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з постанови №2390 від 09.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на громадянина ОСОБА_1 постановлено накласти штраф у сумі 17 000 гривень.

З військово-облікового документа №2, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що ОСОБА_1 придатний до військової служби на підставі довідки ВЛК від 15.07.2024 року №168/60 та підлягає повторному медичному огляду 15.07.2025.

Згідно довідки №90 від 06.01.2025, вона видана ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч. 1 ст.23 жінки та чоловіки , на утриманні яких перебувають троє і більше людей віком до 18 років, на строк до 07.02.2025.

Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебував за кордоном з 05.09.2024 по 21.12.2024.

Вирішуючи позовну заяву ОСОБА_1 суд керується наступними положеннями законодавства.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Копією повістки №1324464 від 20.11.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, засвідчується, що вона була надіслана ОСОБА_1 та відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» від 04.12.2024 повернута до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання.

Таким чином, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання є 04 грудня 2024 року. В свою чергу повісткою здійснено виклик ОСОБА_1 на 03 грудня 2024 року. Отже, поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 04 грудня 2025 року, тобто на день пізніше від дня, який був визначений для явки позивача до ТЦК 03 грудня 2024. Відтак в розумінні п.41 Порядку №560, ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ТЦК лише 04 грудня 2024 року.

Суд приходить до висновку, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.12.2024, оскільки вважається належним чином оповіщеним 04.12.2024 року.

На підставі викладеного, відсутня подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 17000 гривень штрафу є протиправною, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Постанову про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП належить скасувати і закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн необхідно стягнути в його користь з відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Мігалі Іляна Василівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову №2390 від 09.01.2025 про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_1 17 000 гривень штрафу скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Мігалі Іляна Василівна, місцезнаходження с. Середнє Водяне, вул. Б. Хмельницького, 14, Тячівського району Закарпатської області.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.