Справа № 295/16431/24
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М.,

розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 до Богунського районного суду м. Житомира надійшов позов, в якому позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕАН №3217360 від 08.10.2024, прийняту по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП як перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, накладено стягнення в розмірі 1700,00 грн.

Позивач вказує на те, що зазначену постанову йому вручено не було, а про її існування стало відомо лише отриманим супровідним листом без копії постанови від відповідача 21.10.2024.

Учасник додає, що до супровідного листа не було долучено будь-яких доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, не вказано посилання для ознайомлення з ними.

Вказуючи на відсутність належних і допустимих доказів в доведення фактичного порушення правил дорожнього руху позивач просить скасувати прийняту постанову, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 20.11.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників; витребувано від Управління патрульної поліції у Київській області постанову ЕАН №3217360 від 08.10.2024.

Крім того, 17.12.2024 ухвалою суду, відповідно до заяви позивача про забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого документа № ЕНА №3217360 від 08.10.2024.

Від представника відповідача - Супрун Ірини Володимирівни, 18.12.2024 до суду надійшов відзив, в якому остання заперечує обгрунтованість вимог позивача.

В обґрунтування правомірності винесеної оскаржуваної постанови зазначає, що під час несення служби на АД М 06 Київ-Чоп, 52 км, 21.05.2024 за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam II, серійний номер ТС №008373, було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій, керуючи транспортним засобом Toyota BZ4X» з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 138 км/год в зоні дії дорожнього знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 70км/год», чим перевищив максимальне встановлене обмеження швидкості, а саме п.12.9Б ПДР України, після чого на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено поліцейським.

В якості доказу про перевищення швидкості, представник долучає до матеріалів відзиву відповідні записи з приладу LTI 20/20 TruCam II, серійний номер ТС №008373, а на підтвердження встановлення «Обмеження максимальної швидкості руху 70км/год» - схему організації дорожнього руху на ділянці, з якої вбачається дорожній знак 3.29 як в бік Києва, так і в бік Житомира.

За наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Представник наголошує, що відповідно до журналу обліку вихідних документів містяться зареєстровані відомості щодо направлення позивачу постанови ЕАН №3217360 від 08.10.2024, та, оскільки вказана постанова винесена не в автоматичному режимі та за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, посилання на сайт не зазначається.

У зв`язку з вказаними фактами, представник відповідача вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, є доведеною, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

23.12.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з відзивом, вказавши, що жодного доказу щодо зупинки транспортного засобу, спілкування на боді камеру чи інших доказів відповідачем не надано.

Ухвалою суду від 30.12.2024 від Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витребувано постанову ЕАН №3217360 від 08.10.2024.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3217360 від 08.10.2024, позивач ОСОБА_1 у вказаний день о 09:25 год., керуючи автомобілем марки «Toyota BZ4X», н.з. НОМЕР_1 , поблизу с. Калинівка, дорога АД М06 52 км, рухався зі швидкістю 138км/год., при цьому перевищив допустиму максимальну швидкість в населеному пункті на 68 км/год.

Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Положеннями ч.4 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.9.б. «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

За положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З дослідженої судом роздруківки файлу вимірювача швидкості TruCam, серійний номер ТС 008373, слідує, що приладом зафіксовано рух транспортного засобу, н.з. НОМЕР_2 , з відстанню в 155,1 м. до приладу, зі швидкістю 133 км.год.

Оглянутий файл містить відомості географічних координат події та фіксування швидкості руху транспортного засобу: АД М05 52К.

Схема організації дорожнього руху містить дані про розташування на ділянці дороги дорожнього знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості "(70 км./год).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що 08.08.2024 відносно лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС008373 видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31363 Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ»), яке вказує на придатність приладу до застосування. Відповідно до вказаного свідоцтва, прилад відповідає вимогам технічної документації.

Зауважуючи на дотриманні працівником поліції вимог законодавства в частині застосування спеціального пристрою для фіксування праворушуння (перевищення швидкості) суд звертає увагу на відстуності достатніх доказів на підтвердження вини саме позивача у порушенні вимог встановленого швидкісного режиму.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням ст. 62 Конституції України визначено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджені судом докази, оцінку яким надано за окремим, а також взаємним сукупнім охопленням, не вказують на допущення позивачем ОСОБА_1 адміністаритвного правопорушення, зокрема, за вказаної в оскаржуваній постанові кваліфікацією діянь як перевищення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Надані стороною відповідача матеріали не містить інформацію щодо фактичного керування відповідним транспортним засобом в обумовлений у постанові час та місці водієм ОСОБА_1 , докази, в тому числі, електроні з відтворенням даних відеозйомки з портативного реєстратора працівника поліції, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження заявлених вимог, сторона має надати докази.

Визначено, що доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг.

Так, Верховний Суд у справі № 922/2604/20 зазначив, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у сумі 6000 грн., однак доказів на підтвердження відповідних витрат не надає, у зв`язку з цим, суд відмовляє у заявленій вимозі.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 122, 247, 283 КУпАП, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3217360 від 08.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

У відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.М.Лєдньов