Справа № 420/16837/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 420/16837/22

адміністративне провадження № К/990/5015/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів - Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

перевірив касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 420/16837/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року, задоволено частково позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування до вислуги років ОСОБА_1 службу (навчання) курсантом у Львівському вищому військово-політичному училищі з 01 серпня 1987 року по 27 серпня 1991 року, службу в Тамбовському вищому військовому командному училищі хімічного захисту ім. М.І. Подвойського з 27 серпня 1991 року по 22 лютого 1995 року та військову службу у Збройних Силах України з 14 січня 2022 року по 19 жовтня 2022 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок вислуги років з урахуванням служби у збройних силах СРСР та Збройних Силах України та зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 службу (навчання) курсантом у Львівському вищому військово-політичному училищі з 01 серпня 1987 року по 27 серпня 1991 року, службу в Тамбовському вищому військовому командному училищі хімічного захисту ім. М.І. Подвойського з 27 серпня 1991 року по 22 лютого 1995 року та військову службу у Збройних Силах України з 14 січня 2022 року по 19 жовтня 2022 року. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 , виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки пропорційно служби у 2022 році. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 420/16837/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі №420/16837/22, а саме - зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановлено строк для подання звіту - три місяці, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення по справі №420/16837/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення та не сплати судового збору. Одночасно, апелянту надано 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних вище недоліків поданої ним апеляційної скарги.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року залишено без задоволення клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року .

До Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі № 420/16837/22. Відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною другою статті 333 КАС України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Так, з Єдиного державного реєстру вбачається та як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду постановлена 17 грудня 2024 року та отримана апелянтом 18 грудня 2024 року. А відтак, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у даному випадку, спливає - 02 січня 2025 року (із урахуванням вихідних днів). Натомість, апеляційна скарга подана відповідачем до суду апеляційної інстанції лише - 08 січня 2025 року, тобто зі значним пропуском визначеного ст.295 КАС України строку на апеляційне оскарження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними.

Апеляційний суд зазначив, що відповідно до частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Однак, КАС України передбачає і можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків КАС України передбачено з метою дисциплінування учасників справи та своєчасного виконання ними передбачених цим же Кодексом процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці процесуальні строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено виключно у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обставини пропуску строку звернення до суду є оціночними, комплексними і такими, що потребують дослідження в кожному окремому випадку. Питання наявності або ж відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою поважними вирішується судом апеляційної інстанції на підставі фактичних обставин справи, із урахуванням наведених обґрунтувань та наданих доказів.

Водночас, доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається лише на особу, яка звертається із апеляційною скаргою, та клопотанням щодо поновлення такого строку.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №826/17879/17.

Також, апеляційним судом зауважено, що звернення до суду з апеляційної скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення, то реалізація цього права має відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Щодо посилання апелянта на технічний збій, який трапився наприкінці грудня, через який відповідач ознайомився з оскаржуваним судовим рішення лише 04 січня 2025 року, апеляційним судом зазначено про ненадання відповідачем жодних документальних підтверджень наявності таких обставин.

Крім того, суд звернув увагу, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17 грудня 2024 року було отримано відповідачем 18 грудня 2024 року, що підтверджується довідкою суду про доставку електронного листа та є належним доказом отримання стороною копію судового рішення, із урахуванням приписів пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України.

Отже, у даному випадку, апелянтом допущено необ`єктивне та необґрунтоване зволікання з поданням апеляційної скарги, оскільки звернення до суду апеляційної інстанції відбулося через 21 день після винесення оскаржуваного рішення, що у свою чергу, значно перевищує строк, встановлений статтею 295 КАС України.

Також, суд апеляційної інстанції відхилив посилання на технічний збій, як на поважність причин пропуску ним строку подання апеляційної скарги, оскільки вважає, що наведені обставини не є такими, які не є об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення відповідачем у справі відповідних процесуальних дій. Неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною (тобто проблемою внутрішньої організації роботи військового управління), а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції щодо неповажності підстав пропуску строку звернення до суду апелянтом, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для поновлення цього строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Особливо органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

Отже, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав визнання неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення пункт 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Доводи відповідача, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду щодо неповажності підстав пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження у цій справі.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі №420/16837/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська