Справа № 600/3922/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3922/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Журат І.В., представника позивача Бобика Й.Б., представників відповідача Гудз Д.В. та Агатія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3848/ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3838/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3853/ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №000003847/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області №Ф-00000/3854/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3855/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3856/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі; вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

У ході підготовки даної справи до розгляду по суті судом: з`ясовано зміст заявлених вимог; з`ясовано позицію відповідача та отримано від нього відзив з додатками; отримано від позивача висновок експертизи та додаткові пояснення щодо заявлених вимог.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову від позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3847/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року та закрито провадження у цій справі в частині оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/3847/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року викликано в судове засідання по даній справі експерта Перепелюк Світлану Миколаївну для надання пояснень щодо Висновку експерта №45 від 21 жовтня 2024 року.

Згідно поданих позивачем заяв по суті справи та додаткових пояснень, в обґрунтування незаконності оскаржуваних рішень вказано про незгоду із обставинами та висновками, викладеними відповідачем у акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані рішення. Зокрема, на думку позивача, в акті перевірки не наведено інформації щодо розмірів отриманих позивачем доходів та витрат, наведені в акті перевірки щодо визначеного позивачу оподатковуваного доходу не відповідає даним бухгалтерського обліку та ставить під сумнів висновки перевірки. При цьому у позові вказувалося і про те, що інформація про отримані позивачем доходи, наведена в акті перевірки, який є носієм доказової інформації, не підтверджує настання обставин (перевищення обсягу оподатковуваних операцій в 1 млн. грн), при яких він повинен був би зареєструватися платником ПДВ з листопада 2017 року. Також зазначено, що правильність визначення доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначає правильність нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування; правильність визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір є похідною від правильності визначення суми доходу, який оподатковується податком на доходи фізичних осіб. Крім цього, вказувалося про надання позивачем податковому органу всіх наявних первинних документів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що, на думку позивача, свідчить про безпідставність застосування до нього штрафних санкцій. Додатково зазначалося про не наведення в акті перевірки інформації щодо бази оподаткування, яка визначена контролюючим органом в кожному із податкових періодів та, відповідно, з якої нараховані податкові зобов`язання за ці періоди, а також про розбіжність і суперечливість сум, наведених в акті перевірки, та, в цілому, про необ`єктивність перевірки.

Згідно поданих відповідачем заяв по суті справи та додаткових пояснень, податковий орган щодо позову заперечував, посилаючись на обґрунтованість та об`єктивність висновків перевірки, на підстави яких прийнято законні рішення, що безпідставно оскаржуються позивачем.

У судовому засіданні представник позивача, враховуючи відмову від позовних вимог про оскарження податкового повідомлення-рішення №00000/3847/Ж10/24-13-24-04 від 16 квітня 2024 року, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові та додаткових письмових поясненнях. Водночас вказав про згоду з висновками податкового органу про те, що у жовті 2017 року позивачем було отримано дохід понад 1 млн. грн, а тому він з листопада 2017 року є платником податку на додану вартість.

Представники відповідача у судовому засіданні просили суд у задоволенні позову відмовити з огляду на законність оскаржуваних рішень та необґрунтованість заявлених вимог.

У судовому засіданні експертом Перепелюк С.М. надано пояснення та роз`яснення щодо Висновку експерта №45 від 21 жовтня 2024 року. Зокрема, експертом вказано, що для здійснення розрахунків доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 , наведених у висновку, було взято до уваги, передусім, банківські виписки за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року

Заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та визнавалося сторонами справи, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області на підставі підпункту 20,1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75,1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1, пункту 78.2 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №1339-п від 03.11.2023 р., проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 18.12.2020 року, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акту.

Зазначеною перевіркою (акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.01.2024 року № 4/Ж5/24-13-24-04/) встановлено порушення позивачем:

- п.п. 164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п. 177.1, п.177.2, пп.177.4.1, пп.177.4.2, пп.177.4.4, пп.177.4.5, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 2178865,25 грн., в тому числі за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2017 р. в сумі 221384,62 грн., за період 2018 року в сумі 487633,93 грн., за період 2019 року в сумі 571675,32 грн., за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. в сумі 898171,37 грн.;

- пп.49.18.5. п.49.18 ст.49, п. 177.5, абз. 2 п. 177.11, ст.177 Податкового кодексу України, а саме неподання декларації про майновий стан і доходи за 2017 р., 2018 р., 2019 р. та ліквідаційну декларацію про майновий стан і доходи за 2020 р.;

- абз.9) п.п.298.2.3, п.298.2 ст. 298, пп. 4) п.299.7 ст.299 Податкового кодексу України -здійснення, платником другої групи, видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу та не перехід на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку або на сплату інших податків і зборів;

- пп.2) п. 291.4. ст. 291, пп.2) п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України - не застосована ставка для платників єдиного податку другої групи у розмірі 15 відсотків до доходу в сумі 221006,0 грн., отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до другої групи, внаслідок чого донараховано єдиний податок в сумі 33150,9 грн. (221006,0*15%);

- пп.3) п.299.10 та 299.11 ст.299 Податкового кодексу України - реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених абз.9) підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу, у зв`язку із здійсненням ФОП ОСОБА_1 видів діяльності, не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, в І кварталі 2017р., реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.04.2017 року;

- п.44.1, п.44.3, п.44.6, п.44.7, ст.44, пп.296.1,1 п.296.1 ст.296, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не збережено та не представлено для перевірки в повному обсязі документів пов`язаних із формуванням показників податкової звітності;

- пп.2.4 п.2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - встановлено не своєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого ЄСВ за 2015 рік, та 2018 рік;

- п.4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - не подання звітів по суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за березень 2014 року, та січень 2016 року;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300, - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП;

- п.181.1 ст.181, п.183.2. ст..183, п.185.1ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 2361605 грн., в тому числі, за січень 2018 року в сумі 11219 грн., лютий 2018 року в сумі 11219 грн., березень 2018 року в сумі 11219 грн., квітень 2018 року в сумі 35906 грн., травень 2018 року в сумі 35906 грн., червень 2018 року в сумі 35906 грн,, липень 2018 року в сумі 46062 грн., серпень 2018 року в сумі 46062 грн., вересень 2018 року в сумі 46062 грн., жовтень 2018 року в сумі 91683 грн., листопад 2018 року в сумі 91684 грн., грудень 2018 року в сумі 91684 грн., січень 2019 року в сумі 28771 грн., лютий 2019 року в сумі 27771 грн., березень 2019 року в сумі 28771 грн., квітень 2019 року в сумі 23222 грн., травень 2019 року в сумі 23222 грн., червень 2019 року в сумі 23222 грн., липень 2019 року в сумі 41365 грн., серпень 2019 року в сумі 41365 грн., вересень 2019 року в сумі 41365 грн., жовтень 2019 року в сумі 124406 грн,, листопад 2019 року в сумі 124407 грн., грудень 2019 року в сумі 124407 грн., січень 2020 року в сумі 180289 грн., лютий 2020 року в сумі 180289 грн., березень 2020 року в сумі 180289 грн., квітень 2020 року в сумі 62242 грн., травень 2020 року в сумі 62242 грн., червень 2020 року в сумі 62242 грн., липень 2020 року в сумі 62572 грн., серпень 2020 року в сумі 62572 грн., вересень 2020 року в сумі 62572 грн., жовтень 2020 року в сумі 79463 грн., листопад 2020 року в сумі 79463 грн., грудень 2020 року в сумі 79463 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 501773,36 гривень;

- пп. 1.2, 1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, - не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період з 01.01.2017р. по 18.12.2020р. на загальну суму 181572,10 грн.

Позивачем подано заперечення від 30.01.2024 р. б/н (вх. №2558/6 від 30.01.2024) на вказаний акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.01.2024 року №4/Ж5/24-13-24-04/.

У запереченні позивач не погоджувався з висновками перевірки, оскільки під час проведення позапланової перевірки не було надано первинні документи, що пов`язані з господарською діяльністю та інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків, ведення яких передбачено законодавством. Позивач просив врахувати надані до заперечення документи, що не були досліджені під час перевірки. До заперечення надано: рахунки на оплату товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року; акти виконаних робіт за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року; договори за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року; виписки банку за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року.

За результатом розгляду вказаних заперечень та наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №262-п від 13.02.2024 р., на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.5, пп.78.1.7 п.78.1, п. 78.2 ст.78, ст.79, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів за період з 01.01.2017 року по 18.12.2020 року, з питань обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 18.12.2020 року.

За результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 складено акт від 11.04.2024 року №3840/Ж5/24-13-24-04/, у якому наведені висновки про порушення позивачем:

- п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.4, пп.177.4.5,п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України - донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 1322000,80 грн., в тому числі за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2017 р. в сумі 21617,43 грн., за період 2018 року в сумі 312224,06 грн., за період 2019 року в сумі 294901,23 грн., за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. в сумі 693258,08 грн.;

- пп.49.18.5. п.49.18 ст.49, п. 177.5, абз. 2 п. 177.11, ст.177 Податкового кодексу України - неподання декларації про майновий стан і доходи за 2017 р., 2018 р, 2019 р, та ліквідаційну декларацію про майновий стан і доходи за 2020 р.;

- абз.9) п.п.298.2.3, п.298.2 ст. 298, пп. 4) п.299.7 ст.299 Податкового кодексу України -здійснення, платником другої групи, видів діяльності, які не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу та не перехід на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку або на сплату інших податків і зборів;

-пп.2) п. 291.4. ст. 291, пп.2) п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України - не застосована ставка для платників єдиного податку другої групи у розмірі 15 відсотків до доходу в сумі 221006,0 грн., отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до другої групи, внаслідок чого донараховано єдиний податок в сумі 33150,9 грн. (221006,0*15%);

- пп.3) п.299.10 та 299.11 ст.299 Податкового кодексу України - реєстрація платником єдиного податку може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених абз.9) підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу, у зв`язку із здійсненням ФОП ОСОБА_1 , видів діяльності, не передбачені у підпункті 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, в І кварталі 2017р., реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.04.2017 року;

- п.44.1, п.44.3, п.44.6, п.44.7, ст.44, пп.296.1.1 п.296.1 ст.296, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не збережено та не представлено для перевірки в повному обсязі документів пов`язаних із формуванням показників податкової звітності;

- пп.2.4 п.2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - встановлено не своєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та сум нарахованого ЄСВ за 2015 рік, та 2018 рік;

-п.4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - не подання звітів по суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за березень 2014 року, та січень 2016 року;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП;

- п.181.1 ст.181, п.183.2. ст..183, п.185.1ст.185, п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України - платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 2326338 грн., в тому числі, листопад 2017 року в сумі 15250 грн., за грудень 2017 року в сумі 33199 грн., за січень 2018 року в сумі 12570 грн., лютий 2018 року в сумі 12570 грн., березень 2018 року в сумі 12570 грн., квітень 2018 року в сумі 35906 грн., травень 2018 року в сумі 35906 грн., червень 2018 року в сумі 35906 грн., липень 2018 року в сумі 46062 грн., серпень 2018 року в сумі 46062 грн., вересень 2018 року в сумі 46062 грн., жовтень 2018 року в сумі 91683 грн., листопад 2018 року в сумі 91684 грн., грудень 2018 року в сумі 91684 грн., січень 2019 року в сумі 28771 грн., лютий 2019 року в сумі 27771 грн., березень 2019 року в сумі 28771 грн., квітень 2019 року в сумі 23222 грн., травень 2019 року в сумі 23222 грн., червень 2019 року в сумі 23222 грн., липень 2019 року в сумі 41365 грн., серпень 2019 року в сумі 41365 грн., вересень 2019 року в сумі 41365 грн., жовтень 2019 року в сумі 124406 грн., листопад 2019 року в сумі 124407 грн., грудень 2019 року в сумі 124407 грн., січень 2020 року в сумі 24170 грн., лютий 2020 року в сумі 336293 грн., березень 2020 року в сумі 202799 грн., квітень 2020 року в сумі 120148 грн., травень 2020 року в сумі 32003 грн., червень 2020 року в сумі 32375 грн., липень 2020 року в сумі 23740 грн., серпень 2020 року в сумі 81136 грн., вересень 2020 року в сумі 78841 грн., жовтень 2020 року в сумі 45529 грн., листопад 2020 року в сумі 69622 грн., грудень 2020 року в сумі 19273 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 446255,65 грн;

- пп. 1.2, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, - не нараховано та не утримано військовий збір з оподатковуваного (чистого доходу) за період з 01.01.2017р. по 18.12.2020р. на загальну суму 110166,73 грн.

Згідно інформації у листі Територіального управління БЕБ у Чернівецькій області від 11.03.2024 року, 08.03.2024 року підрозділом детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області за матеріалами ГУ ДПС у Чернівецькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 за фактом ухилення від сплати податків ФОП ОСОБА_1 у значних розмірах. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.212 КК України.

За результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 та згідно висновків, наведених у акті перевірки, 16 квітня 2024 року ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято низку рішень, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення №00000/3853/ж10/24-13-24-04, яким за порушення п.181.1 ст.181, п.183.2. ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 2907922,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення №00000/3838/Ж10/24-13-24-04, яким за порушення п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 1479186,48 грн;

- податкове повідомлення-рішення №00000/3848/ж10/24-13-24-04, яким за порушення п.44.1, п.44.6, ст.44 Податкового кодексу України застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення №00000/3856/Ж10/24-13-24-04, яким за порушення п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 123265,54 грн;

- рішення №00000/3855/Ж10/24-13-24-04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким за порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 155960,73 грн;

- вимогу про сплату боргу №Ф-00000/3854/Ж10/24-13-24-04 зі сплати єдиного внеску у розмірі 446255,65 грн;

- податкове повідомлення-рішення №000003847/Ж10/24-13-24-04, яким за порушення п.292.1, п.292.6, п.292.14 ст.292, пп.2) п.293.4 ст.293, п.295.3 ст.295, ст. 296 Податкового кодексу України, збільшено ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 41413,63 грн.

З матеріалів справи вбачається, що оскарження ОСОБА_1 указаних вище рішень в адміністративному порядку до ДПС України не призвело до їх скасування, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Так, згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи заяву про відмову від частини позовних вимог, позивач не погоджується та оскаржує прийняті відповідачем 16.04.2024 року за результатом проведення документальної позапланової невиїзної перевірки податкові повідомлення-рішення №00000/3848/ж10/24-13-24-04, №00000/3838/Ж10/24-13-24-04, №00000/3853/ж10/24-13-24-04, №00000/3856/Ж10/24-13-24-04, рішення №00000/3855/Ж10/24-13-24-04 та вимогу про сплату боргу №Ф-00000/3854/Ж10/24-13-24-04.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3853/ж10/24-13-24-04, то суд зазначає таке.

З указаного вбачається, що за порушення п.181.1 ст.181, п.183.2. ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, на підставі п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 2907922,50 грн, з яких 2326338,00 грн за податковими зобов`язаннями та 581584,50 грн - штрафні санкції.

Так, згідно п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (тут і далі у відповідній редакції на час спірних відносин) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.1, п.183.2., п. 183.4 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку календарного місяця, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Пунктом 185.1 ст.185 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Отже, з наведених норм вбачається, зокрема, що особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V ПК України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами ПК України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість. При цьому таке правило, не застосовується до платників єдиного податку першої - третьої груп. Обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість, а також обов`язок з його сплати та подання звітності, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

В особи, що перейшла зі спрощеної системи оподаткування на сплату інших податків і зборів, обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість виникає в разі якщо загальна сума від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Обрахунок загальної суми розпочинається з часу переходу на загальну систему оподаткування, тобто для визначення наявності обов`язку щодо реєстрації платником податку на додану вартість та подання звітності з такого податку, отриманні від здійснення операцій на спрощеній системі оподаткування суми не враховуються.

Згідно п.п.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктами 123.1 та 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З обставин справи вбачається, що в ході проведення перевірки податковим органом виявлено, що позивач до 01.04.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування, однак внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування (надана та повернута сума поворотної фінансової допомоги (ознака доходу 153)), платника податків фізичну - особу ОСОБА_1 з 01.04.2017 року виключено з реєстру платників єдиного податку та переведено на загальну систему оподаткування.

Правомірність виключення ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку та переведення з 01.04.2017 року на загальну систему оподаткування позивачем визнається та не оскаржується.

Поряд з цим у ході проведення перевірки було встановлено, що у жовтні 2017 року платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід в розмірі 1001682,50 грн.

Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, банківськими виписками з АТ «УКРСОЦБАНК», виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2014 року по 14.05.2018 року, а також підтверджено у Висновку експерта №45 від 21 жовтня 2024 року, наданого представником позивача у ході судового розгляду справи.

При цьому у судовому засіданні представник позивача, на відміну від тверджень у позовній заяві про суперечливість інформації в акті перевірки щодо настання обставин (перевищення обсягу оподатковуваних операцій в 1 млн. грн), при яких позивач повинен був зареєструватись платником ПДВ з листопада 2017 року, визнавав правомірність висновків податкового органу про отримання ОСОБА_1 доходу у жовтні 2017 року в розмірі понад 1 млн. грн.

Враховуючи викладене, суд погоджується із висновками відповідача про те, що позивач з листопада 2017 року є платником податку на додану вартість.

У ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що за період з 11.11.2017 р. по 18.12.2020 р. платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не декларувались податкові зобов`язання по податку на додану вартість.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 11.11.2017 р. по 18.12.2020 р. встановлено їх заниження всього на суму 2326338 грн., в тому числі, листопад 2017 року в сумі 15250 грн., за грудень 2017 року в сумі 33199 грн., за січень 2018 року в сумі 12570 грн., лютий 2018 року в сумі 12570 грн., березень 2018 року в сумі 12570 грн., квітень 2018 року в сумі 35906 грн., травень 2018 року в сумі 35906 грн., червень 2018 року в сумі 35906 грн., липень 2018 року в сумі 46062 грн., серпень 2018 року в сумі 46062 гри., вересень 2018 року в сумі 46062 грн., жовтень 2018 року в сумі 91683 грн., листопад 2018 року в сумі 91684 грн., грудень 2018 року в сумі 91684 грн., січень 2019 року в сумі 28771 грн., лютий 2019 року в сумі 27771 грн., березень 2019 року в сумі 28771 грн., квітень 2019 року в сумі 23222 грн., травень 2019 року в сумі 23222 грн., червень 2019 року в сумі 23222 грн., липень 2019 року в сумі 41365 грн., серпень 2019 року в сумі 41365 грн., вересень 2019 року в сумі 41365 грн., жовтень 2019 року в сумі 124406 грн., листопад 2019 року в сумі 124407 грн., грудень 2019 року в сумі 124407 грн., січень 2020 року в сумі 24170 грн., лютий 2020 року в сумі 336293 грн., березень 2020 року в сумі 202799 грн., квітень 2020 року в сумі 120148 грн., травень 2020 року в сумі 32003 грн., червень 2020 року в сумі 32375 грн., липень 2020 року в сумі 23740 грн., серпень 2020 року в сумі 81136 грн., вересень 2020 року в сумі 78841 грн., жовтень 2020 року в сумі 45529 грн., листопад 2020 року в сумі 69622 грн., грудень 2020 року в сумі 19273 грн.

Згідно отриманої інформації з Центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб, та податкових декларацій платника єдиного податку платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в період з 11.11.2017 р. по 18.12.2020 р. отримав дохід в загальній сумі 11631693,00грн., в тому числі: 2017 рік - 242246,00 грн, 2018 рік - 2793325,00 грн, 2019 рік-3266476,00 грн, 2020 рік - 5329646,00 грн.

Внаслідок цього виникло заниження податкового зобов`язання в сумі 2326338,00 грн.

Вказані вище обставини не були спростовані позивачем у ході судового розгляду справи, аргументованих заперечень щодо них позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками відповідача про те, що позивачем не включено до складу податкових зобов`язань суми податку на додану вартість від отримання торгової виручки Згідно отриманої інформації з Центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб, та податкових декларацій платника єдиного податку. Відтак, в порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, ст.183, п.85.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 2326338,00 грн.

Наведене свідчить про законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3853/ж10/24-13-24-04, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 2907922,50 грн, з яких 2326338,00 грн за податковими зобов`язаннями та 581584,50 грн - штрафні санкції.

Стосовно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3838/Ж10/24-13-24-04, то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із заниженням позивачем оподатковуваного доходу на 7344448,91 грн внаслідок порушень, встановлених при визначенні суми доходу та суми витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, що є порушенням п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2, пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, на підставі п.123.2 ст. 123 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи з фізичних осіб» у розмірі 1479186,48 грн, з яких 1322000,80 грн за податковими зобов`язаннями та 157185,68 грн - штрафні санкції.

Так, згідно п.п.164.1.1, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.1, п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно пп. 177.4.1, пп. 177.4.2, пп. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як зазначено вище, згідно встановлених обставин справи податковим органом виявлено, що позивач до 01.04.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування, однак внаслідок порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування його з 01.04.2017 року виключено з реєстру платників єдиного податку та переведено на загальну систему оподаткування, що позивачем визнається та не оспорюється.

Перевіркою задекларованих показників податкової декларації про майновий стан і доходи «сума одержаного доходу» за період з 01.01.2017 р. по 31.03.2017 р. встановлено, що платником податків-фізиною особою ОСОБА_1 до контролюючого органу декларації про майновий стан та доходи не подано.

Проведеною перевіркою правильності визначення одержаного доходу за період з 01.04.2017 року по 18.12.2020 року на підставі таких документів: даних декларацій платника єдиного податку, наявних в інформаційних базах даних ДПС України, інформації з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПС України, податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ), виписки руху коштів за рахунками, видаткові накладні, господарські угоди, акти виконаних робіт (наданих послуг) та інше, встановлено заниження задекларованих платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 показників у колонці 4 додатку Ф2 Декларацій про майновий стан та доходи за період з 01.04.2017 року по 18.12.2020 року всього на 12701601,56 грн., в тому числі за період з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 1312151,93 грн., за 2018 рік в сумі 2793326,37 грн., за 2019 рік в сумі 3266477,72 грн., за період з 01.01.2020 року по 18.12.2020 року в сумі 5329645,54 грн. Розбіжність в сумі 12444584,69 грн.

Податковим органом зроблено висновок, що позивачем було занижено суму одержаного доходу за період з 01.04.2017 року по 18.12.2020 року всього на суму 12701601,56 грн., втому числі за період з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 1312151,93 грн., за 2018 рік в сумі 2793326,37 грн., за 2019 рік в сумі 3266477,72 грн., за період з 01.01.2020 року по 18.12.2020 року в сумі 5329645,54 грн.

Крім цього, перевіркою визначення витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу (документально підтверджених), за період з 01.04.2017 р. по 18.12.2020 р. податковим органом встановлено наступне.

Для перевірки витрат, пов`язаних з отриманням доходу від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, позивачем представлено документи, зокрема, щодо підтвердження витрат на придбання ТМЦ, а саме: банківські виписки по розрахункових рахунках за період з 01.04.2017 року по 18.12.2020 року. Так, за даними перевірки встановлено, що сума витрат на придбання ТМЦ платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 становить 1933968,42 грн., в тому числі за період з 01.04.2017 року по 31.12.2017року в сумі 1312151,93 грн., за 2018 рік в сумі 2793326,37 грн., за 2019 рік в сумі 3266477,72 грн., за період з 01.01.2020 року по 18.12.2020 року в сумі 5329645,54 грн.

Для перевірки витрат, пов`язаних з отриманням доходу від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування позивачем надано документи, щодо підтвердження витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату.

За даними перевірки встановлено, що платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 понесено витрати на оплату праці фізичних осіб, які включають витрати на оплату основної заробітної плати в загальній сумі 1265798,81 грн., в тому числі за період з 01,04.2017 р. по 31.12.2017 р. становить 167843,67 грн., за 2018 р. становить 310417,54 грн., за 2019 р. становить 384216,9 грн., за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. становить 403320,7 грн.

Перевіркою встановлено, що платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 понесено інші витрати, які пов`язані з веденням господарської діяльності, а саме витрати на послуги зв`язку, оплата за активну електроенергію, оплата за послуги тех. огляду ТЗ та медичного огляду водіїв, оплата послуг з видачі сертифікату відповідності, страхові поліси та інші в загальній сумі 2157385,42 грн., в т.ч. за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2017 р. становить 583581,69 грн., за 2018 р. становить 481563,12 грн., за 2019 р. становить 484060,3 грн., за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. становить 608180,31 грн.

Також перевіркою встановлено, що за період з 01.04.2017 р. по 18.12.2020 р., згідно наданих банківські виписки по розрахункових рахунках, платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 здійснено придбання дизельного пального на суму 1900000,0 грн., в тому числі за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. на суму 1900000,0 грн.

Встановлено, що реальність придбання пального та його подальше використання для здійснення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 не підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку.

ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б вказували на використання придбаного дизельного палива в господарській діяльності, зокрема для надання послуг перевезення вантажним автомобільним транспортом, не деталізовано які саме роботи здійснено, їх кількість, період здійснення таких робіт, яких саме транспортних засобів, та об`єми використаного дизельного палива при виконанні таких робіт.

Оскільки платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , не було надано до перевірки первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції, відповідно матеріали справи також не містять таких, а отже є правильним те, що не надання підтверджуючих документів на фактичне отримання дизпалива за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. на суму 1900000,0 грн, а тому віднесення його придбання до витрат є неправомірним.

Виходячи із вищевикладеного, за результатами позапланової документальної невиїзної перевірки відповідачем правомірно донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 1322000,80 грн., в тому числі за період з 01.04.2017 р. по 31.12.2017 р. в сумі 21617,43 грн., за період 2018 року в сумі 312224,06 грн., за період 2019 року в сумі 294901,23 грн., за період з 01.01.2020 р. по 18.12.2020 р. в сумі 693258,08 грн.

Відповідачем обґрунтовано вказано про те, що ОСОБА_1 створено удавано, цілеспрямовано умови, які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, а саме: безпідставно занизив суму оподатковуваного доходу. Вина платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 полягає у тому, що він міг дотриматися правил і норм визначених законодавством, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, зокрема умисно занизив суму одержаного доходу, за рахунок не включення до податкової декларації про майновий стан і доходи суми отриманого доходу.

Указаних вище обставин, виявлених під час перевірки, та відповідних висновків податкового органу не було спростовано позивачем у ході судового розгляду справи.

Твердження у позовній заяві, надані в обґрунтування незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3838/Ж10/24-13-24-04, про сумнівність висновків акту перевірки та не наведення у ньому інформації щодо розмірів отриманих доходів та понесених витрат за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, такі спростовуються встановленими обставинами справи.

Крім цього, як указано відповідачем та не спростовано позивачем, згідно відомостей з ЦБД ДРФО платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 р. по 18.12.2020 р. отримано дохід, виплачений платнику податків-фізичній особі, а саме: за ознакою доходу « 157» в сумі 8939507,19 грн.

Враховуючи викладене, з огляду на необґрунтованість вимог про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення №00000/3838/Ж10/24-13-24-04, суд приходить до висновку про його правомірність та відмову у позові у цій частині.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3848/ж10/24-13-24-04, то з указаного видно, що за порушення п.44.1, п.44.6, ст.44 Податкового кодексу України на підставі п.121.1 ст. 121 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн.

Так, згідно п.44.1, п.44.6, ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до п.121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Оскільки, як вбачається з обставин справи, у ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивачем не було надано податковому органу первинних документів, що підтверджують реальність здійснення господарської операції (зокрема щодо фактичного отримання та використання придбаного згідно банківських виписок по розрахункових рахунках дизельного палива у період з 01.01.2020 по 18.12.2020 на суму 1900000,00 грн, що в подальшому слугувало для висновків податкового органу про неправомірність віднесення позивачем його придбання до витрат), то ГУ ДПС у Чернівецькій області правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішенням від 16.04.2024 року №00000/3848/ж10/24-13-24-04 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Як вбачається зі змісту позову, в обґрунтування незаконності указаного рішення позивачем не було наведено жодних доводів.

Надані в подальшому у ході судового розгляду справи твердження представника позивача про подання позивачем податковому органу всіх первинних документів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані належними та достовірними доказами. Такі твердження представника позивача не спростовують висновків податкового органу про не подання позивачем документів, зокрема щодо реальності придбання та використання дизельного палива у господарській діяльності.

Стосовно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00000/3856/Ж10/24-13-24-04, то вказаним за порушення п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом №71-VІІІ від 28.12.2014 р., ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» у розмірі 123265,54 грн.

Так, згідно приписів п.п.1.1 - п.п. 1.5 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (з урахуванням змін, внесених Законом №71-VІІІ від 28.12.2014 р.) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що правильність визначення грошового зобов`язання за платежем військовий збір є похідною від правильності визначення суми доходу, який оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Оскільки, як вбачається з обставин справи, відповідачем правомірно було встановлено заниження позивачем оподатковуваного доходу на 7344448,91 грн внаслідок порушень, встановлених при визначенні витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу, і цього не спростовано позивачем у ході судового розгляду цієї справи, то суд приходить до висновку про законність податкового повідомлення-рішення №00000/3856/Ж10/24-13-24-04, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір.

Ані у позові, ані в ході судового розгляду справи позивачем не наведено доводів незаконності указаного рішення.

Щодо оскаржуваних вимоги про сплату боргу №Ф-00000/3854/Ж10/24-13-24-04 та рішення №00000/3855/Ж10/24-13-24-04 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, то суд зазначає таке.

З обставин справи вбачається, що за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року та з 01.04.2017 року по 18. 12.2020 року позивач перебував на загальній системі оподаткування. Перевіркою визначення суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок за період за період з 01.04.2017 року по 18.12.2020 року позивачем занижено базу нарахування ЄСВ в сумі 2028434,86 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Оскільки нарахування та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідним від доходу фізичної особи-підприємця, а за результатом проведення перевірки податковим органом встановлено заниження позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 446255,65 грн за рахунок заниження чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то суд приходить до висновку про законність оскаржуваних позивачем вимоги про сплату боргу №Ф-00000/3854/Ж10/24-13-24-04 зі сплати єдиного внеску у розмірі 446255,65 грн та рішення №00000/3855/Ж10/24-13-24-04 про застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 155960,73 грн.

Ані у позовній заяві, ані в ході судового розгляду справи позивачем не наведено доводів незаконності указаних вище рішень.

Позивачем у ході судового розгляду справи не спростовано висновків відповідача про заниження ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 446255,65 грн за рахунок заниження чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про законність рішень відповідача, правомірність яких є предметом судового розгляду, та, відповідно, про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Щодо наданого представником позивача у ході судового розгляду справи Висновку експерта №45 від 21 жовтня 2024 року, то суд зазначає таке.

Згідно частини першої та другої статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до положень частини першої статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За приписами статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Посилання позивача на Висновок експерта №45 від 21 жовтня 2024 року, складеного на замовлення позивача й наданого у ході судового розгляду справи, суд оцінює критично, адже зі змісту вказаного висновку вбачається та було підтверджено експертом Перепелюк С.М. у судовому засіданні те, що для здійснення розрахунків доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 , наведених у висновку, було взято до уваги, передусім, банківські виписки за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року, подані замовник судово-економічної експертизи. Тобто, при проведенні експертизи не було враховані усі документи, які перевірялися податковим органом, та не було враховано інформацію, наявну у податковому органі відносно господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , його доходів та витрат у період, що охоплювався перевіркою. Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про неповноту документів, наданих позивачем для експертного дослідження, та про необ`єктивність висновків експертизи.

До того ж, суд звертає увагу і на те, що у судовому засіданні представник позивача неодноразово виражав незгоду з остаточними висновками проведеної експертизи щодо неправильного донарахування податковим органом ОСОБА_1 розміру грошових зобов`язань. Тобто, з тим, що грошові зобов`язання, на думку експерта, мали би бути донараховані податковим органом ОСОБА_1 у менших розмірах, аніж у тих, що були донараховані оскаржуваними рішеннями.

Вказане свідчить про суперечливість позиції позивача з посиланням в обґрунтування позову на Висновок експерта №45 від 21 жовтня 2024 року.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Натомість відповідачем доведено законність прийнятих рішень.

Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 03.03.2025 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк