Справа № 380/3739/24
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 рокусправа № 380/3739/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представник Прокопчук Г.М. звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ЗХ/РВ/953/Ж5/17-00-07-05-17/-ФС від 14.12.2023.

Обґрунтування позовних вимог позивачка виклала у заявах по суті спору (позові, відповіді на відзив). Зазначила, що 14.12.2023 року Західне міжрегіональне управління Держпраці винесло постанову про накладення штрафу у розмірі 134000 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЗХ/РВ/953/Ж5/17-00-07-05-17/-ФС, а саме за допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування ЄСВ про прийняття працівника на роботу. Аргументи позивачки на обґрунтування своєї позиції зводяться до такого:

- твердження відповідача про допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31.10.2023 (у день проведення перевірки) були укладені трудові договори, а повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відправлені того ж дня та доставлені до ГУ ДПС у Рівненській області о 16 годині 30 хвилин та 16 годині 40 хвилин, що підтверджується квитанціями про відправлення №2;

- спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області, проте відповідно до пункту 2 Постанови № 509 (в чинній редакції від 16.05.2017) штрафи можуть бути накладені на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Тому посилання відповідача на акт фактичної перевірки як підставу винесення постанови за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є помилковими;

- відповідно до статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені ст.265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються. Оскільки позивачка усунула виявлені порушення в день перевірки 31.10.2023, то відповідно Західне міжрегіональне управління Держпраці не мало підстав застосовувати до неї штраф.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, запереченні, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позиція відповідача зводиться до таких аргументів:

- заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України застосовуються незалежно від факту усунення порушень, які виявлені при проведенні перевірки податковим органом;

- акт фактичної перевірки ДПС та/або її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, що відповідає висновку викладеному у постанові КАС ВС 28.01.2021 у справі № 380/1116/20;

- стаття 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки припис про усунення виявлених порушень ГУ ДПС у Рівненській області не виносило у зв`язку із відсутністю на це повноважень.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Рівненській області з 14 грудня 2018 року (на загальній системі оподаткування), здійснює господарську діяльність з надання послуг мобільного харчування в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

31.10.2023 року о 16:01 год. працівники ГУ ДПС у Рівненській області на підставі ст.20, ст.80 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), Кодексу законі про працю України, Законів України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), від 01.06.2000 №1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (зі змінами та доповненнями), від 19.12.95 №481/95-ВР «Про державне виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (зі змінами та доповненнями), Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.17 №148 (зі змінами та доповненнями) та інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці, здійснили фактичну перевірку господарської одиниці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ), де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами фактичної перевірки 31.10.2023 працівники ГУ ДПС у Рівненській області року склали акт № 9531/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 , в якому зафіксували порушення підприємцем норм податкового законодавства, в тому числі встановили, що ФОП ОСОБА_1 порушила статтю 24 Кодексу законів про працю України (а.с. 32-33). Так, в підпункті 2.2.20 розділу 4 акту фактичної перевірки зазначено: «на початку проведення перевірки було зроблено замовлення 50 грам коньяку «Зірка Вірменії» 3 зірки на суму 48 гривен, при цьому замовлення здійснювала (приносила товар) офіціант ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), після отримання замовлення було проведено розрахункову операцію за замовлення на суму 48-00 грн. з барменом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ). При цьому трудових договорів, наказів на призначення на роботу, повідомлення про прийняття працівника на роботу на офіціанта ОСОБА_3 та бармена ОСОБА_2 на момент перевірки не надано. Тобто встановлено факт відсутності оформлення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та барменом ОСОБА_2 та офіціантом ОСОБА_3 . Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відсутності трудових відносин додано до акта перевірки».

Відповідно до наданих під час перевірки 31.10.2023 пояснень (а.с.34), особа працює в кафе офіціанткою нещодавно, з нею не уклали трудовий договір та не оформили офіційно.

02.11.2023 ГУ ДПС у Рівненській області скерувало до Управління інспекційної діяльності у Рівненській області акт фактичної перевірки №9531/Ж/17-00-07-05-17/ від 01.11.2023 (а.с. 33 зворот).

15.11.2023 року позивачка отримала повідомлення від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про дату одержання документів та направлення рішення про розгляд справи, а також рішення про розгляд справи про накладення штрафу №ЗХ/РВ/ДПС-9531/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (а.с. 13).

13.12.2023 року позивачка надіслала пояснення (а.с. 8) до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, до якого долучила:

- копії трудових договорів укладених 31.10.2023 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с. 35-38);

- повідомлення про прийняття працівників на роботу/укладення гіг-контракту, які скеровані до ГУ ДПС у Рівненській області 31.10.2023 року о 16:30 год. та 16:40 год. (а.с. 25-26).

Західне міжрегіональне управління Держпраці на підставі акта фактичної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області винесло постанову № ЗХ/РВ/953/Ж5/17-00-07-05-17/-ФС від 14.12.2023 про накладення штрафу у розмірі 134000 грн. за порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, а саме частини а статті 24 КЗпП України, вимог Постанови № 413 в частині допущення працівників до роботи без належного оформлення трудових відносин (а.с. 12).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V).

Як зазначено в статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (далі Положення № 96).

Згідно із пунктом 1 Положення № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За змістом підпунктів 6, 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим за підстав, наведених в частині 1 статті 24 КЗпП.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (частина 4 статті 24 КЗпП).

На виконання частини 4 статті 24 КЗпП Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту» № 413 від 17.06.2015 (в редакції від 28.07.2022, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова № 413).

За правилом, визначеним Постановою № 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю (в редакції Постанови КМ № 823 від 21.08.2019).

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (пункт 4 Порядку № 509).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі № 640/17424/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року та постановою Верховного Суду від 9 листопада 2022 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», якою, серед іншого, внесено зміни до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509), в тому числі в частині можливості накладати штрафи на підставі акт перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

24.03.2022 набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022р. № 2136-IX, статтею 1 якого передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Стаття 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022р. № 2136-IX регулює здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у період дії воєнного стану. У період дії воєнного стану центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи можуть здійснювати за заявою працівника або профспілки позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог Закону №2136-IX, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів.

Позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у порядку, встановленому Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються:

- за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності";

- за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації;

- у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 1 травня 2022 року.

У період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені ст.265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

1) стосовно виявлених та зафіксованих у акті перевірки правопорушень, суд звертає увагу на таке:

відповідно до постанови № ЗХ/РВ/953/Ж5/17-00-07-05-17/-ФС від 14.12.2023 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 134000 грн. за порушення вимоги частини 4 статті 24 КЗпП України, Постанови КМ України № 413. Це рішення обґрунтовано тим, що підприємець допустила до роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без укладення трудових договорів та без повідомлення про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підтвердження відсутності виявленого правопорушення позивачка разом із поясненнями надіслала відповідачу копії трудових договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладених 31.10.2023 та повідомлення про прийняття працівників на роботу/укладення гіг-контракту від 31.10.2023 року.

Суд дослідив зміст долучених до справи доказів та встановив, що ці повідомлення скеровані позивачкою до ГУ ДПС у Рівненській області 31.10.2023 року о 16:30 год. та 16:40 год., тобто вже після проведення фактичної перевірки (31.10.2023 року 16:01). Отже, позивачка сформувала та надіслала відповідні повідомлення про працевлаштування працівників вже після того, як факт порушення нею законодавства про працю було зафіксовано ревізорами ДПС. Ця обставина додатково підтверджується поясненнями самої позивачки, котра в позові стверджує, що усунула виявлені під час перевірки порушення до прийняття відповідачем оскарженого рішення, що є підставою для звільнення її від відповідальності.

Твердження позивачки про те, що вона 31.10.2023 перед початком робочого дня сформувала повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак через технічні та «робочі» причини їй не вдалося вчасно відправити ці повідомлення податковому органу, суд не враховує як голослівні, оскільки позивачка не надала на підтвердження таких обставин позивачка будь-яких доказів. Трудові договори та інші докази долучені до позову (податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2023 року, відомість про трудові відносини осіб та період проходження військової служби за 4 квартал 2023 року, відомість про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 1 місяць 4 кварталу 2023 року, відомість про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2 місяць 4 кварталу 2023 року, відомість про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 3 місяць 4 кварталу 2023 року, відомість про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 1 місяць 4 кварталу 2023 року, відомість про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 2 місяць 4 кварталу 2023 року та відомість про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за 3 місяць 4 кварталу 2023 року) дійсно підтверджують оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 починаючи із 31.10.2023, проте не підтверджують факту оформлення із ними трудових відносин на момент проведення фактичної перевірки. Суд також враховує, що в поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 34, 34 зворот), відібраних під час проведення фактичної перевірки, зазначено, що трудовий договір не укладався та особа не була офіційно працевлаштована.

Враховуючи норми КЗпП України та Постанови № 413, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд не бере до уваги твердження відповідача про недолучення до пояснень довідки про медичний огляд та графіку робочого часу працівниць, оскільки ці обставини не були предметом перевірки контролюючого органу.

Водночас суд враховує, що акт перевірки підписаний представником позивачки (барменом, відповідальним за проведення розрахункових операцій на об`єкті громадського харчування) без зауважень, з поясненнями, що порушення допущені з неуважності (а.с.33).

Отже, зібрані в справі докази свідчать про правильність висновку відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи фізичних осіб без оформлення з ними трудових відносин у встановленому законом порядку.

2) щодо аргументів позивачки про те, що акт фактичної перевірки ДПС не може бути підставою для винесення Держпраці чи її територіальним органом постанови про накладення штрафу за порушення трудового законодавства, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 259 КЗпП України центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп. 20.1.43, 20.1.47 ст. 20, пп. 41.1.1 ст. 41, пп. 75.1.3. ст. 75, п. 80.6. ст.80 Податкового кодексу України (далі ПК України):

1) контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи;

2) контролюючі органи мають право:

- проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.

- фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами);

- під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Отже, право контролюючих органів (ДПС та її територіальних органів) здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, в т.ч. дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) прямо передбачено нормами ПК України, що корелюються з нормою частини другої статті 259 КЗпП України.

За змістом норм пункту 80.10 статті 80, пункту 86.1 статті 86 ПК України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, її результати у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності) та є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Отже, акт фактичної перевірки контролюючого органу в силу закону є належним та допустимим доказом на підтвердження порушень, допущених підприємствами незалежно від форм власності та підпорядкування та/або підприємцями.

Відповідальність за порушення законодавства про працю, у тому числі для фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена нормами абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення у спосіб накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну службу України з питань праці» № 96 (далі Положення № 96) центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Пунктом 8 Положення № 96 передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

Таким чином, саме Держпраці наділено законом повноваженнями приймати рішення щодо притягнення роботодавця до фінансової відповідальності за порушення законодавства в сфері допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Водночас належними та допустимими доказами, що фіксують факти допущених роботодавцем у цій сфері порушень, є як акти перевірок Держпраці, складені відповідно до Закону, так і акти фактичних перевірок, складені контролюючими органами відповідно до ПК України. У разі виявлення контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у акті перевірки, такі скеровуються Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, а Держпраці, в свою чергу, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово (для прикладу, у постановах від 17.04.2024 у справі № 560/3981/23, від 13.08.2024 у справі № 120/15621/23, від 18.09.2024 у справі № 240/7766/23, від 09.10.2024 у справі № 560/9507/23, від 27.11.2024 у справі № 120/17056/23, від 02.10.2024 у справі № 120/12494/23, від 02.10.2024 у справі № 560/11269/23) формував висновки щодо повноваження Держпраці накладати штраф за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, на підставі акта перевірки, складеного податковим органом за результатом проведення фактичної перевірки, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю. Суд наводить з цього питання такі висновки касаційного суду:

«37. Таким чином, спірних питанням, що виникло у цій справі та безпосередньо досліджувалося судами першої та апеляційної інстанції, є питання правомірності винесення спірного рішення в частині наявності повноважень у відповідача притягувати позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на підставі акта фактичної перевірки, здійсненої територіальним органом ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. […]

85. Поширюючи вищезгадані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права на спірні у цій справі правовідносини, колегія суддів, ураховуючи встановлені у цій справі обставини та наявне правове регулювання спірних правовідносин вважає, що відсутність або наявність у період спірних правовідносин підзаконного нормативно-правового акта, який би передбачав можливість накладення штрафу на підставі акта фактичної перевірки податкового органу, не може впливати на обсяг, зміст та порядок реалізації вищезгаданих повноважень податкових органів та органів з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, змінювати чи скасовувати їх, оскільки ці повноваження належать вказаним суб`єктам відповідно до закону.

86. Суд на підставі приписів частини третьої статті 7 КАС України, вирішуючи спір у справі, що розглядається, застосовує насамперед норми закону, який має вищу юридичну силу, та у спірних правовідносинах передбачав наявність у відповідача повноважень стосовно накладення штрафу на суб`єктів господарювання - фізичних осіб-підприємців за порушення ними вимог законодавства про працю, відповідальність за які встановлена нормами абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, і які виявлені податковим органом в процесі фактичної перевірки та зафіксовані у цим органом у акті, складеному за результатом такого заходу державного контролю.

87. Ураховуючи вищевикладене, Суд констатує, що можливість накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю на підставі вказаного акта перевірки передбачена законом, а тому відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

88. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 560/3981/23, від 13 серпня 2024 року у справі № 120/15621/23 та від 18 вересня 2024 року у справі № 240/7766/23 і Суд не вбачає наявності правових підстав для відступу від неї.

89. Суд зазначає, що згідно частини четвертої статті 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

90. Таким чином, штрафи, передбачені положеннями частини другої статті 265 КЗпП України, можуть бути застосовані Держпраці виключно за умови наявності відповідного порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. На момент виникнення спірних правовідносин і станом на момент розгляду цієї справи саме Порядок № 509 є основним документом, що визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання (роботодавців) штрафів, зокрема, за порушення законодавства про працю. Внесення змін до деяких положень Порядку № 509 відповідно до Порядку № 823 та наступне визнання цих змін такими, що втратили чинність, згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №640/17424/19, не впливають на чинність в цілому Порядку № 509 та, відповідно, на результат вирішення спірних правовідносин.».

Суд на підставі частини 5 статті 242 КАС України враховує наведені висновки касаційного суду щодо тлумачення та застосування релевантних норм права до спірних правовідносин. Таким чином, відповідач, приймаючи рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю на підставі акта фактичної перевірки контролюючого органу, діяв на підставі та в межах повноважень, що передбачені законом, тому чинність/нечинність Постанови №823 в цій ситуації не впливає на правомірність оскарженого рішення. Отже, доводи позивачки в цій частині є помилковими та не доводять протиправності оскарженого рішення.

3) щодо аргументів позивачки про незастосування у період дії воєнного стану штрафів за порушення, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), суд звертає увагу на таке:

відповідно до частини 3 статті 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136 у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок, що у період дії воєнного стану штрафи, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються за сукупності таких умов:

- виявлення порушень законодавства про працю, передбачених статтею 265 КЗпП України, під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) органами Держпраці;

- винесення посадовою особою Держпраці припису про усунення порушень;

- виконання суб`єктом господарювання в повному обсязі та у встановлений строк припису про усунення порушень.

Цими ж змінами до закону визначено, що в період дії воєнного стану позапланові заходи державного нагляду (контролю), - тобто перевірки, що проводяться територіальними органами Держпраці, - здійснюються у виключних випадках, визначених у статті 16 Закону № 2136, а саме: 1) за заявою працівника або профспілки; 2) за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»; 3) за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації; 4) у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 1 травня 2022 року.

Таким чином, Закон №2136 встановлює виключний перелік підстав проведення Державним органом з питань праці та його територіальними органами позапланових заходів державного нагляду (контролю) суб`єктів господарювання в період дії воєнного стану.

Суд наголошує, що статтю 16 Закону № 2136 слід тлумачити та застосовувати у її взаємозв`язку із статтею 1, частиною 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877, які містять визначення таких понять як:

- заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

- припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну службу України з питань праці» № 96 (далі Положення № 96) центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Крім того, частиною 15 статті 4 Закону № 877 визначено, що при здійсненні заходів контролю посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю Державною службою України з питань праці» від 27.10.2020 № 2161 (далі Наказ № 2161) затверджені форми документів, які складаються при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) Державною службою України з питань праці, зокрема форма припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю (форма 8). Ця форма передбачає винесення припису інспектором праці на підставі акта складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду.

Отже, припис є окремим письмовим документом встановленої форми, який виноситься на підставі акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці.

Іншими словами, під час дії воєнного стану у випадку проведення позапланового заходу державного контролю (нагляду) на підставі Закону №887 припис про усунення порушень законодавства про працю виноситься (1) інспектором праці (2) на підставі акта складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), (3) здійсненого територіальним органом Держпраці з підстав, визначених у частині 3 статті 16 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». У випадку виконання такого припису суб`єкт господарювання звільняєтья від фінансової відповідальності у формі штрафу.

За обставин цієї справи, факт відсутності оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_4 із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час проведення перевірки встановлено територіальним органом ДПС під час проведення фактичної перевірки. Отже, в цій ситуації перевірка проводилася контролюючим органом на підставі положень ПК України, а не органом Держпраці в порядку статті 16 Закону №877.

Суд констатує, що контролюючий орган не є органом державного контролюю (нагляду), при проведенні фактичної перевірки не обмежених нормами ст. 16 Закону №887 щодо підстав її призначення та проведення, а також не вживає заходів реагування у формі приписів відповідно до Закону №877.

Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю та які перебувають на загальній системі оподаткування, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення. Таким чином, за виявлене порушення, а саме допуск до роботи офіціанта ОСОБА_5 та бармена ОСОБА_2 без укладення трудового договору та повідомлення податкового органу про прийняття працівника на роботу, - припис про усунення порушення в принципі не виноситься, оскільки у статті 265 КЗпП України за таке порушення чітко визначена відповідальність у формі штрафу.

Щодо твердження позивачки про виконання вимог щодо оформлення на роботу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і укладення трудових договорів та скерування повідомлень про прийняття працівників на роботу/ укладення гіг-контракту одразу після проведення перевірки, то суд вважає, що такі твердження додатково доводять, що на момент проведення фактичної перевірки 31.10.2023 ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи працівників без оформлення трудового договору та відповідного повідомлення про працевляштування, а надалі усунула виявлене контролюючим органом порушення. Проте заходи щодо притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, застосовуються Держпраці незалежно від факту усунення порушень, які виявлені контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки.

Оскільки позапланові заходи державного нагляду (контролю) в спірній ситуації не проводилися, припис про усунення порушень, визначених у статті 265 КЗпП України не виносився та строк для усунення порушень не встановлювався, то факт усунення позивачкою цих порушень до дня прийняття оскарженого рішення не звільняє її від відповідальності за вчинене правопорушення у формі штрафу. Отже, норми статті 16 Закону № 2136 не застосовуються до спірних правовідносин, а аргументи позивачки є помилковими.

Підсумовуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , тому у їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи висновки суду по суті спору, понесені позивачкою судові витрати не відшкодовуються та покладаються на неї. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, що підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Понесені позивачкою судові витрати покласти на неї.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович