Справа № 335/1351/25
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/1351/25 2-а/335/46/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Полуляха Сергія Юрійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Полуляха С.Ю., звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову №3881/1 від 13.01.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., закрити провадження у справі, та стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.01.2025 помічником гранатометника 2 відділу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №3881/1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

13.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову № 3881/1, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивач вважає винесену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Підставою для винесення вказаної постанови був, нібито встановлений факт того, що під час загальної мобілізації військовозобов`язаному ОСОБА_1 17.11.2024 листом направлена повістка про необхідність прибуття 25 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте він не з`явився у зазначені в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Втім, у протоколі при викладені суті адміністративного правопорушення зазначено, що 27.12.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою (розпорядженням) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив.

Єдиними додатками до протоколу зазначено паспорт та ІПН позивача. Жодних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, до протоколу уповноваженими особами додано не було.

Як зазначено у позові, оскаржувана постанова не містить опису та обставин вчиненого правопорушення, що свідчить про не доведення вини позивача в адміністративному правопорушенні, зокрема, постанова містить зазначення про направлення повістки листом, однак, ані опису вкладення, ані копії конверту, ані трекномеру відправлення постанова не містить, так само як і не містить посилань на такі докази. З постанови неможливо встановити, на яку саме адресу була нібито направлена повістка.

Копія повістки, на яку є посилання в постанові, як на таку, за якою позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в матеріалах справи також відсутня. Крім того, ані з матеріалів справи, ані зі змісту постанови неможливо встановити реквізити направленої повістки, тобто відсутні її номер та дата складання.

Оскільки повістка та докази її належного направлення позивачу є обов`язковими для доведення вини позивача, їх відсутність ставить під сумнів усі доводи відповідача, викладені в оскаржуваній постанові та свідчить про безпідставність та необґрунтованість її як такої.

Окремо звертаємо увагу суду, що обставини правопорушення, відображені у протоколі №3881/1 від 07.01.2025 року, не відповідають обставинам, викладеним у постанові №3881//1 від 13.01.2025 року, зокрема:

?адреса місця проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності (у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , а у постанові вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 );

?особиста інформація особи, що притягається до адміністративної відповідальності (у протоколі місцем роботи зазначено, що ОСОБА_1 працює диспетчером зв`язку, а у протоколі вказано, що ОСОБА_1 тимчасово не працює);

?дата неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 (у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 27 грудня 2024 року, а у постанові вказано, що ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 25 листопада 2024 року).

Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, постанова №3881/1 від 13.01.2025 року складена з грубими порушеннями законодавства України, а інформація, наведена у ній, не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами.

Ухвалою судді від 12.02.2025 прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Полуляха С.Ю., постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено наслідки його неподання.

Відповідач, отримавши 18.02.2025 позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі, правом на подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.01.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 3881/1, відповідно до якого 27.12.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову с службу», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , які містяться у протоколі, повістку від ТЦК він не отримував, з поданням у розшук не згоден.

Відповідно до постанови № 3881/1 по справі про адміністративне правопорушення від 13.01.2025, яка складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Згідно фабули адміністративного правопорушення, під час загальної мобілізації військовозобов`язаному ОСОБА_1 17.11.2024 листом направлена повістка про необхідність прибуття 25 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зазначені в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Статтею 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, не виконання громадянами обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, для притягнення особи до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, передусім підлягає доказуванню факт отримання особою повістки про необхідність з`явлення до відповідного ТЦК та СП, факт неявки вказаної особи у дату та час, що зазначені в повістці за відсутності поважних причин неприбуття.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, він повістки від ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що до нього долучено лише паспорт громадянина України та довідка ІПН. Будь-які інші докази до протоколу не долучались.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 повинен був з`явитися за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 27.12.2024. Між тим, у постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 17.11.2024 було направлено повістку листом про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 25.11.2024.

Тобто, у протоколі та в постанові містяться різні дати на які ОСОБА_1 , за твердженням ТЦК та СП, зобов`язаний був з`явитися, але не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

Докази того, що ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Відзив на позов відповідач суду не надав, як і не надав суду докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово зазначав, що при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», що має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Вказані судом обставини свідчать про обґрунтовані сумніви у доведеності вини позивача в інкримінованому порушенні, що тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак оскаржувана позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказані обставини, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 134, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Полуляха Сергія Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову № 3881/1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яка складена 13 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 гривень (шістсот п`ять гривень) 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 березня 2025 року.

Суддя Гашук К.В.