Справа № 520/1810/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позову без руху
03 березня 2025 р. справа № 520/1810/25
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за процедурою письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023р. №Ф-45-У, видану ГУ ДПС у Харківській області, сума боргу 41 240,25 грн., платник єдиного внеску - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ),
Так, предметом позову є правовий акт індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень - вимога ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У.
Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідно до реєстраційних даних, наявних в інформаційно-комунікаційній системі (далі ІКС) органів Державної податкової служби України Майстренко Н.В. (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як ФО-П в Головному управлінні ДПС у Харківській області з 10.04.1997 зі станом платника « 0» платник податків за основним місцем обліку. З 16.01.2012 - платник знаходиться на спрощеній системі оподаткування.
За викладеними суб"єктом владних повноважень у відзиві твердженнями у відзиві твердженнями, в інформаційних базах даних ГУ ДПС встановлено, що до контролюючого органу ОСОБА_1 подавались звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2013 по 2020 роки. При цьому в порушення статті 6 Закону № 2464-VI мали місце випадки несвоєчасної та не в повному обсязі сплати єдиного внеску.
Рішення № 001293505 від 26.02.2020 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення ОСОБА_1 за місцем податкової адреси платника (місцем реєстрації): АДРЕСА_1 , проте не було вручене адресату та повернулось до ГУ ДПС з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

За результатом проведеного аналізу інтегрованої картки платника (далі ІКП) за технологічним кодом платежу 71040000 (єдиний внесок для ФОП, у т. ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) по ОСОБА_1 встановлено, що станом на 11.04.2023 в ІКП рахується заборгованість в сумі 41240,25 грн, а саме: 14913,07 грн (не сплачена пеня на підставі рішення № 001293505 від 26.02.2020); 1039,06 грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за червень 2020, в т.ч. на спрощенiй системi та фермерам N 3946428/ev вiд 20.07.2020 термін сплати 20.07.2020 ); 3178,12грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за 3 квартал 2020, в т.ч. на спрощенiй системі та фермерам N 5429651/ev вiд 19.10.2020 термін сплати 19.10.2020); 3300,00 грн (нараховано платником ЄСВ ФО-П за 4 квартал 2020, в т.ч. на спрощенiй системi та фермерам N 981753/ev вiд 19.01.2021 термін сплати 19.01.2021); 15950,00 грн (нараховано платником самостійно згідно поданої звітності за 2021рiк N вiд 12.01.2022 термін сплати. 11.03.2022: 1 квартал -4070,00 грн, 2 квартал -3960,00 грн, 3 квартал- 3960,00 грн і 4 квартал -3960,00 грн); 2860,00 грн (нараховано платником самостійно згідно поданої за 2022 рiк декларації (Додаток 1 «Вiдомостi про суми нарахованого доходу застрахованих осiб та суми нарахованого єдиного внеску до податкової декларацiї платника єдиного податку - фiзичної особи пiдприємця») N вiд 04.01.2023 термін сплати 13.03.2023.

У зв`язку з наявністю боргу станом на 11.04.2023, ГУ ДПС була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 11.04.2023 № Ф-45 на загальну суму 41240,25 грн., яка і є предметом оскарження у справі №520/1810/25.

Строк звернення до суду із вимогою про скасування цього рішення суб"єкта владних повноважень складає 6 місяців від дати, коли особа дізналась або не могла не дізнатись про існування вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 45.1 ст.45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

З наведених норм права слідує, що учасника суспільних відносин - платника податків слід кваліфікувати у якості такого, що не може бути необізнаний із фактом винесення відносно нього акту права індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень - контролюючого органу з моменту повернення установою поштового зв"язку направленого таким контролюючим органом за податковою адресою платника податків рішення контролюючого органу із проставленням у повідомленні про вручення відповідної календарної дати із зазначенням причини невручення.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 13.12.2023р. по справі №240/34220/22 в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Разом із тим, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 18.01.2024р. по справі №200/6780/20-а: 1) Встановлений статтею 102 ПК України строк давності у 1095 днів поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56); 2) Аналіз положень статті 102 ПК України, у тому числі й пункту 102.5 цієї статті, вказує на те, що ці норми не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, яка встановлює загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

З огляду на наведені правові висновки з приводу строку звернення до суду із вимогою про скасування рішення контролюючого органу у даному конкретному випадку підлягає застосуванню строк у 6 місяців згідно з ч.2 ст.122 КАС України, а не строк у 1095 днів згідно з ст.102 Податкового кодексу України.

У позові зазначено, що заявнику 18.10.2024 року стало відомо про накладення арештів на її банківські рахунки в межах виконавчого провадження №76146245. З метою встановлення підстав для накладення арештів, ОСОБА_1 звернулася до адвоката Мироненко С.М., якою було подано адвокатські запити до Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Вих.№1 від 18.10.2024 р.). 24.10.2024 року надійшла відповідь №61924 від 24.10.2024 року, за підписом В.о. начальника Дергачівського ВДВС у Харківському району Харківської області СМУМЮ Андрія Бєльського, на адвокатський запит Вих.№1 від 18.10.2024 р., до якої, серед іншого, додані: копія заяви про відкриття виконавчого провадження №15652/20-40-13-05-18 від 06.08.2024 року; копія вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 року №Ф- 45-У. Проте, на адресу ОСОБА_1 вимога від 11.04.2023 року №Ф-45-У не надходила.

Тобто, про існування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-45-У, виданої 11.04.2023 року ГУ ДПС у Харківській області Майстренко Н.В. згідно з доводами позову стало відомо 24.10.2024 року.

Ухвалою суду від 27.01.2025р. по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача, зокрема, докази доведення факту існування оскарженого рішення до відмова заявника; докази направлення заявнику оскарженої податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023р. №Ф-45-У та за наявності оригінал або належним чином засвідчені копії читабельної якості повернутого рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення з Довідкою про причини повернення/досилання в частині дати, відображеної на поштовому штемпелі, проставленому на вищезазначеній довідці.

На виконання ухвали суду від 27.01.2025р. ГУ ДПС у Харківській області надало до суду відзив на позов, у якому зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 надіслана засобами поштового зв`язку за місцем податкової адреси платника (місцем реєстрації): вул.1-го Травня, буд.154, м. Дергачі.

Проте дана кореспонденція не була вручена адресату та повернута - 15.05.2023 до ГУ ДПС з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

На підтвердження вказаних обставин ГУ ДПС у Харківській області надано до суду копію поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 619) про направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 з довідкою про причини повернення поштового відправлення.

За наслідками огляду поданих відповідачем електронних доказів, зокрема долучених до клопотання від 14.02.2025р., судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 дійсно була повернута на адресу ГУ ДПС у Харківській області установою поштового зв"язку із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» - 15.05.2023р.

Позов до суду сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано судом - 24.01.2025р., тобто по минуванню проміжку часу у більш як рік і дев`ять місяців від календарної дати винесення оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень.

Отже, позов до суду подано із пропуском встановленого строку звернення.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Суд зважає, як на те, що відповідно до ч.3 ст.122 КАС України іншими законами можуть встановлюватись інші строки звернення до адміністративного суду, так і на те, що відповідно до абз.1 ст.4 ст.122 КАС України у разі використання особою досудового порядку вирішення спору - для звернення до суду установлюється 3-місячний строк, який обчислюється від дати вручення рішення за наслідками розгляду адміністративної скарги.

Разом із тим, відповідно до п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відтак, суд належить визначитись стосовно поширення на спірні правовідносини дії абз.1 ч.2 ст.122 КАС України, ч.3 ст.122 КАС України у кореспонденції з п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України, абз.1 ч.4 ст.122 КАС України.

З цього приводу суд зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20, з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата у постанові від 27.01.2022р. по справі №160/11673/20 зауважила, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №1640/2885/18 (провадження № К/9901/20715/19) пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Такий висновок також сформований в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №300/2318/21 (провадження №К/9901/43263/21).

Окрім того, у постанові від 26.11.2020р. у справі №500/2486/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

В межах цього спору позивач оскаржує податкове вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45.

Оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не скористався правом оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному порядку, то строк на звернення до суду з таким позовом становить шість місяців.

За змістом ст.ст.42, 45 Податкового кодексу України цей строк слід обчислювати від проставленої на відбитку штемпеля установи поштового зв"язку календарної дати повернення поштового відправлення контролюючого органу (направленого за належною податковою адресою згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) без вручення у зв"язку із закінченням терміну зберігання.

Відтак, позивач пропустив строк звернення до суду на оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45, оскільки повинен був звернутись до суду до - 15.11.2023р., а фактично звернувся з позовом до суду - 24.01.2025р.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок кожного громадянина знати законодавство закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Тому, на переконання суду, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушенні його права чи законні інтереси, то враховуючи презумпцію знання законодавства, він повинен знати, що згідно з приписами КАС України може оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.

Стосовно дати обізнаності учасника суспільних відносин - платника податків з існуванням рішення суб"єкта владних повноважень - контролюючого органу системи Державної податкової служби України суд повторно зазначає, що відповідно до п.42.2 ст.42 та п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України як спеціальних норм матеріального права документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику); У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З наведеного слідує, що у силу спеціального застереження закону шестимісячний строк звернення заявника до суду із вимогою про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.04.2023 № Ф-45 слід обчислювати з - 15.05.2023р.

Позов до суду було подано представником заявника - 24.01.2025р., тобто поза межами строку звернення до суду згідно з п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України із суттєвим та істотним пропуском строку.

Стосовно доводу заявника про настання події обізнаності із існуванням оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень про існування даної вимоги після отримання її у виконавця на запит адвоката суд зазначає, що причиною необізнаності заявника є стан виконання заявником як учасником суспільних відносин власного обов`язку з належного та своєчасного отримання кореспонденції органів державної влади України за місцезнаходженням згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (тобто за податковою адресою платника податків - юридичної особи приватного права).

Дана причина не може бути кваліфікована судом у якості поважної причини пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд також зауважує, що згідно п.14, 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1.Позов - залишити без руху.

2.Надати час для усунення недоліків в оформленні позову - 5 днів від дати отримання цієї ухвали.

3.Встановити способом усунення недоліків подання до суду юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.

4.Роз`яснити, що невиправлення недоліків в оформлення позову зумовлює залишення позову без розгляду.

5.Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко