Справа № 160/14847/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/14847/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024, (суддя суду першої інстанції Голобутовський Р.З.) прийняте в порядку спрощеного провадження в місті Дніпрі, в адміністративній справі №160/14847/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

06.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати неправомірним рішення №89 від 26.04.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду побутового догляду за тяжкохворим батьком ОСОБА_2 з 25.02.2009 по 10.11.2011;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати в страховий стаж ОСОБА_1 період догляду за тяжкохворим батьком ОСОБА_2 з 25.02.2009 по 10.11.2011.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням №89 від 26.04.2024 відмовлено у задоволенні поданої позивачем заяви, до страхового стажу не зараховано період побутового догляду за тяжкохворим батьком позивача з 25.02.2009 по 10.11.2011. Позивач з таким рішенням не погоджується, у зв`язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 14.10.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №89 від 26.04.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за тяжкохворим батьком ОСОБА_2 з 25.02.2009 по 10.11.2011.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 26.04.2024 №89 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності стажу з 1 січня 2023 по 31.12.2023 не менше 30 років. Згідно наданих позивачем документів розмір стажу становить 28 років, відтак підстави для призначення пенсії відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

26.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №89 про відмову у призначенні пенсії за віком, в обґрунтування якого зазначено, що згідно зі статтею 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років. Згідно з наданими документами для призначення пенсії за віком страховий стаж склав 28 років 3 місяці 0 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди згідно з наданими документами. Не працює. В зв`язку з зазначеним право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутнє. Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 зараховані періоди навчання та роботи по 20.02.2009, всього 28 років 3 місяці 0 днів.

Не погодившись з відмовою відповідача в призначенні пенсії позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не врахований період догляду позивачем за особою похилого віку до стажу. Відповідно необґрунтовано відмовлено в призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи встановлено, що батькові позивача ОСОБА_2 згідно з консультативним висновком ВКК №84 районної поліклініки Васильківського району Дніпропетровської області від 24.02.2009 рекомендовано постійний сторонній догляд з 24.02.2009.

Згідно з консультативним висновком ВКК №85 районної поліклініки Васильківського району Дніпропетровської області від 24.02.2009 ОСОБА_1 , 1963 року народження може здійснювати догляд за батьком ОСОБА_2 , 1924 року народження, з 24.02.2009.

24.02.2009 позивач звернулась із заявою, зареєстрованою 25.02.2009 за №410, про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг гр. ОСОБА_2 . Компенсаційні виплати призначені позивачу протоколом №410 від 18.03.2009.

Відповідно до довідки КНП Васильківський центр ПМСД Васильківської районної ради Дніпропетровської області №11 від 17.01.2020, виданої ОСОБА_1 , з 24.02.2009 по 10.11.2011 вона доглядала та проводила побутовий догляд за своїм тяжкохворим батьком на підставі довідки ВКК №84 від 24.02.2009.

Згідно з виданою Управлінням соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області довідки від 23.05.2024 №336, виданої ОСОБА_1 , вона перебувала на обліку та її відповідно до бази даних з 25.02.2009 до 10.11.2011 призначено допомогу по догляду за інвалідом 2-ої групи гр. ОСОБА_2 , загальна сума доходу за визначений період склала 2729,85 грн.

Як вже зазначалось судом, частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено зарахування до страхового стажу періодів догляду за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, а також періодів догляду за дитиною з інвалідністю чи за тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність.

Період догляду зараховується до страхового стажу, якщо особа, яка здійснювала догляд: є працездатною (не досягла пенсійного віку та не є особою з інвалідністю); не працювала в такий період; отримувала в органах соціального захисту населення допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

При дотриманні таких умов період догляду враховується до страхового стажу особи, оскільки згідно з статтею 11 Закону № 1058-IV у цей період вона є застрахованою особою. Страхувальником для неї є відповідний орган соціального захисту населення, що виплачує їй допомогу, надбавку або компенсацію.

За змістом зазначених норм суд робить висновок про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Тому відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.

Оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначені пенсії періоду роботи позивача.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.09.2018 у справі № 482/434/17.

Як встановлено судом, позивач, здійснюючи догляд за тяжко хворим батьком, була працездатною, не працювала у спірний період та отримувала відповідну компенсацію за надання соціальних послуг, отже, набула право на зарахування такого періоду до страхового стажу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідача №89 від 26.04.2024 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду побутового догляду за тяжкохворим батьком ОСОБА_2 з 25.02.2009 по 10.11.2011 є протиправним, оскільки суперечить наявним вимогам пенсійного законодавства, у зв`язку з чим є правові підстави для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетроського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року в адміністративній справі №160/14847/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник