Справа № 308/18748/24
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2024-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Микуланинець О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) звернулася до суду із позовом до відповідача про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України обґрунтовуючи його тим, що відповідач був затриманий уповноваженими посадовими особами НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України о 19 год. 43 хв. 19.11.2024, на відстані 50 метрів до державного кордону України, в межах установленої прикордонної смуги, на території Чопської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області під час спроби незаконного перетинання державного кордону України, з України в Словацьку Республіку, в пішому порядку, поза пунктами пропуску через державний кордон України. Також відповідач порушив прикордонний режим, а саме: перебував та пересувався в межах прикордонної смуги без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби України, а саме: НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 204-1 КУпАП, а також пункту 7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 1 статті 202 КУпАП.
Відповідно до вимог статей 260, 263 КУпАП відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.
Про затримання іноземця встановленим порядком було повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України та проінформовано Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , орган, що видав 5103 видана 20.03.2024, дійсна до 06.03.2025. Місце проживання особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
В своїх поясненнях відповідач стверджує, що прибув на територію Закарпатської області на кілька днів для зустрічі та відпочинку зі своїм другом - громадянином ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) в місті Ужгород. Яким чином громадянин відповідач прибув на територію Чопської територіальної громади, де був виявлений на відстані 50 метрів до державного кордону України іноземець пояснити не може. Поряд з цим, відповідно до наявних у відповідача квитків встановлено, що він слідував за маршрутом м.Одеса - м.Львів (потягом), м.Львів - м.Ужгород (автобусом), м.Ужгород - м.Чоп (автобусом).
За результатами перевірки відомчих баз даних Держприкордонслужби встановлено, що громадянин з установчими даними ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) на території України не перебуває (офіційно державний кордон України не перетинав). Будь-яка комунікація з громадянином ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) після затримання громадянина ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) відсутня, телефон ( ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) знаходиться не в мережі, попереднє листування особою видалено).
На переконання позивача, такі дії громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо порушення законодавства України з прикордонних питань, зокрема, вимог статті 9 Закону України «Про державний кордон України», частини першої статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль», частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», були особою вчинені свідомо та завчасно сплановані.
Беручи до уваги вищезазначене, факт порушення відповідачем при наявності посвідки на тимчасове проживання законодавства у сфері міграції, що виразилось у свідомій спробі відповідача незаконно перетнути державний кордон України, з України в Словацьку Республіку, поза пунктами пропуску через державний кордон, в порушення законодавства України з прикордонних питань, ставить під сумнів дійсний намір особи й надалі проживати на території України та дотримуватися чинного законодавства.
21.11.2024року начальником НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, керуючись пунктом 15-2 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», у відповідності до вимог частини першої статті 30, з урахуванням частини восьмої статті 26, частини третьої статті 29 та частини восьмої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийнято рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи, що 21.11.2024 року відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України, останній 19.11.2024 року був затриманий під час здійснення спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Словацької Республіки, тому наявні всі підстави для його затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.
З урахуванням наведеного позивач просить суд затримати громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення видворення за межі території України, строком на 6 місяців.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак від представника ОСОБА_10 до суду надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак від його представника адвоката Ільницького С.М. до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи провести без їх участі, у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) о 19 год. 43 хв. 19.11.2024 року був затриманий уповноваженими посадовими особами НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на відстані 50 метрів до державного кордону України, в межах установленої прикордонної смуги, на території Чопської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області під час спроби незаконного перетинання державного кордону України, з України в Словацьку Республіку, в пішому порядку, поза пунктами пропуску через державний кордон України. Також відповідач у порушення прикордонного режиму перебував та пересувався в межах прикордонної смуги без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби України.
Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 19 листопада 2024 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 19 листопада 2024 року.
Також встановлено, що відповідач був документований посвідкою про тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 строком дії до 06.03.2025 року.
Згідно рішення т.в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максиманеп А. від 22.11.2024 року слідує, що ним прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_3 .
21.11.2024 року начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковником ОСОБА_11 прийнято рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані статтею 288 КАС України.
Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства мають передувати дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. А саме видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України є можливим лише на підставі рішення адміністративного суду.
Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З наведених положень законодавства слідує, що затриманню іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є можливим якщо відносно такої особи подано адміністративний позов про примусове видворення і зібраними у справі доказами підтверджуються обставини, що така особа ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ухилився чи буде вчиняти такі дії від добровільного виконання рішення про примусове видворення за межі України у визначений у зазначеному рішенні строк.
Крім того, суд бере до уваги, що відповідач був затриманий 19.11.2024 року, а рішення про його примусове видворення було прийняте 21.11.2024 року, тобто відповідач навіть не мав змоги, будучи затриманим, добровільно виконати дане рішення.
Враховуючи, що позивачем не доведено факту того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або що існує ризик його втечі, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його затримання відповідно до ст. 289 КАС України.
Стосовно ж вчиненого позивачем порушення законодавства України з прикордонних питань щодо спроби незаконного перетину державного кордону України з Словацькою Республікою поза пунктом пропуску, то вчинення такого порушення є підставою для притягнення до відповідальності, за ст.204-1 КУпАП, при цьому така відповідальність не передбачає поміщення іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на шість місяців в порядку, передбаченому статтею 289 КАС України.
При цьому, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за ст. 204-1 КУпАП в матеріалах справи станом на день розгляду справи відсутні, хоча відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 204-1 КУпАП, встановлено протягом доби.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відмовити у задоволенні позовної заяви військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 26.11.2024 року о 10 год. 25 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул