Справа № 640/17928/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 лютого 2025 року Справа 640/17928/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали справи за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби щодо невжиття заходів з повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» неправомірно надміру стягнутого виконавчого збору в сумі 151 486 582,34 грн;

- зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби сформувати та подати до відповідного Управління Державної казначейської служби України подання щодо повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» надміру стягнутого виконавчого збору в сумі 151 486 582,34 грн.

06.08.2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

03.02.2025 року матеріали справи надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

05.02.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято справу до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

21.02.2025 року від Комунального підприємства «Київський метрополітен» надійшла заява про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби щодо невжиття заходів з повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» неправомірно надміру стягнутого виконавчого збору та коштів на проведення виконавчих дій у розмірі 226 630 465,41 грн.

- зобов`язати Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби сформувати та подати до відповідного Управління Державної казначейської служби України подання щодо повернення Комунальному підприємству «Київський метрополітен» надміру стягнутого виконавчого збору та коштів на проведення виконавчих дій у розмірі 226 630 465,41 грн.

Дослідивши матеріали справи та подану позивачем заяву про зміну позовних вимог, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, суд зазначає, що позивач в поданій заяві про зміну предмету позову змінює підставу позову, нормативно-правове обґрунтування, а також предмет позову, зокрема, фактично формує/визначає нові позовні вимоги.

З цього приводу суд зазначає, що процесуальний закон, надавши позивачу право подати заяву про зміну позовних вимог чітко визначив зміст такої процесуальної поведінки сторони, зокрема, відповідна зміна може стосуватися лише:

- предмета або підстави позову;

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Аналіз першої складової можливості подання заяви про зміну позовних вимог, визначених у частині 1 статті 47 КАС України, свідчить, що законодавець у зазначеній нормі не передбачив права позивача на зміну одночасно як предмета так і підстави позову з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нових вимог із іншим, додатковим предметом та самостійною підставою. Подання заяви із новим предметом і відповідно підставою позову, по своїй суті, не може бути заявою про зміну того предмету і підстави позову, провадження за яким вже перебуває на розгляді у суді.

Так, підстава адміністративного позову обставини (юридичні факти) і норми права, які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до іншої особи. Необхідність у зміні підстав позову настає тоді, коли в процесі розгляду справи встановлюється невідповідність між обставинами чи нормами права, якими обґрунтовано позов, і обставинами чи нормами, за якими вимога може бути задоволена.

Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими (в межах одного предмета); доповнення фактичних чи правових підстав новими (в межах одного предмета); вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав (в межах одного предмета).

Предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити своїх інтересів.

Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи: заміна одних позовних вимог іншими (в основі яких знаходяться первинні підстави позову); доповнення позовних вимог новими (в основі яких знаходяться первинні підстави позову); вилучення із позовних вимог; пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин (в основі яких знаходяться первинні підстави позову).

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №826/19197/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У контексті другої складової можливості подання заяви про зміну позовних вимог, визначених у ч. 1 ста. 47 КАС України, слід зауважити, що "розмір" позовних вимог це характеристика таких вимог, зміст яких як правило має цифровий вираз/еквівалент, зокрема, стягнення грошових коштів у відповідній сумі/грошовому розмірі тощо. В даному випадку мова не йде про збільшення "кількості" вимог, а процесуальний закон чітко визначає - "розмір".

Окрім вказаного, процесуальним законом не передбачено права позивача на подання адміністративного позову в уточненій редакції. Відтак, в разі надходження до суду адміністративного позову в уточненій редакції, виходячи з його змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, необхідно розцінювати такий позов як подання: - іншого (ще одного) позову; - зміну предмета або підстав позову; - об`єднання позовних вимог (різних предметів, в межах незмінних підстав позову), - збільшення або зменшення розміру позовних вимог.

Так, подаючи адміністративний позов в уточненій редакції в адміністративної справи, позивач заявляє нові позовні вимоги, оскільки підставою для звернення до суду з первісним позовом було постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №640/18473/19, відповідно до якої визнано протиправними дії щодо списання коштів з рахунків позивача у розмірі 151486582,34 грн, у зв`язку з чим позивач звертався із заявою від 30.03.2020 року про повернення надміру стягнутих коштів у сумі 151486582,34 грн.

При цьому, підставою для подання заяви про зміну позовних вимог позивачем зазначено:

- Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 року у судовій справі №910/8397/16 заяву КП «Київський метрополітен» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 року задоволено.

- Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 року у справі №910/8397/16 скасовано. Апеляційну скаргу ТОВ «Укррослiзинг» та апеляційну скаргу КП «Київський метрополітен» вх. 09-081/9661/16 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 року №910/8397/16 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу КП «Київський метрополітен» вх. 09-081/9661/16 на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 №910/8397/16 задоволено частково.

- Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 року №910/8397/16 у частині задоволення первісного позову скасовано, у первісному позові відмовлено повністю. В інший частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 залишено без змін.

- Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 у судовій справі №910/8397/16 про затвердження мирової угоди, укладеної між ТОВ «Австро-Угорська Лізингова Компанія» та КП «Київський метрополітен», скасовано, заяву КП «Київський метрополітен» про поворот виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 року №910/8397/16 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Австро-Угорська Лізингова Компанія» на користь КП «Київський метрополітен» 1 924 212 006,77 грн

- Під час примусового виконання наказу Господарського суду м.Києва від 06.02.2017 року №940/8397/16 було відкрито виконавчі провадження, згідно яких з позивача було стягнуто виконавчий збір та кошти на проведення виконавчих дій у розмірі 226630465,41 грн.

Суд зауважує, що заявляючи в уточненому адміністративному позові вищевказані вимоги, позивач фактично змінює не лише предмет позову, а й його підстави (сформувавши новий/додатковий самостійний предмет і підстави).

Враховуючи вищевикладене, подані позивачем адміністративні позови в уточненій редакції фактично є заявами про одночасну зміну підстав та предмету позову у справі, що згідно з ч. 1 ст. 47 КАС України не допускається, оскільки свідчить про виникнення нового адміністративного позову, який має свій індивідуальний предмет та самостійні підстави, що є відмінними від предмету та підстав, визначених стороною позивача при зверненні до суду з первинним адміністративним позовом.

У даному випадку право позивача на доступ до суду в межах заявлених нових позовних вимог може бути реалізоване у спосіб подання ним нової позовної заяви, а не зміною предмету та одночасно підстав первинного позову, збільшення розміру позовних вимог, тим більше подання уточненого адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність процесуальних підстав для прийняття адміністративного позову в уточненій редакції та про необхідність повернення уточнених позовних заяв без прийняття до розгляду.

Крім того, 20.02.2025 року від Міністерства юстиції України надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки позивачем подано позов, в тому числі, про зобов`язання відповідача сформувати та подати до відповідного Управління Державної казначейської служби України подання щодо повернення позивачу надміру стягнутого виконавчого збору та коштів на проведення виконавчих дій у розмірі 226 630 465,41 грн, що значно перевищує вищевказаний розмір.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2020 року було розглянуте тотожне клопотання Міністерства юстиції України та відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Так, у клопотанні від 20.02.2025 року відповідач посилається на подання позивачем уточнений позов, при цьому такий позов повернуто позивачу без прийняття до розгляду.

Суд зазначає, що у даному випадку не оскаржується рішення, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів.

На думку суду, характер спірних правовідносини та предмет доказування даної справи не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін, для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 47, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Повернути Комунальному підприємству «Київський метрополітен» заяву про зміну позовних вимог без прийняття до розгляду.

У задоволенні заяви Міністерства юстиції України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовити.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Дєєв