Справа № 160/33108/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою приватного підприємства «Світекс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
16 грудня 2024 року представник приватного підприємства «Світекс» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні коригування даних інтегрованої карти платника податків Приватного підприємства «Світекс» (ідентифікаційний код згідно ЄДРЮОФОПГФ 24614310) на якій обліковуються рахунки (розрахунки) з бюджетом за показником податку на додану вартість підприємств шляхом виключення даних (збільшення сальдо розрахунків на користь Приватного підприємства «Світекс» (код ЄДРЮОФОПГФ 24614310) про податковий борг Приватного підприємства «Світекс» (ідентифікаційний код згідно ЄДРЮОФОПГФ 24614310).
зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до даних інтегрованої карти платника податків Приватного підприємства «Світекс» (ідентифікаційний код згідно ЄДРЮОФОПГФ 24614310) на якій обліковуються рахунки (розрахунки) з бюджетом за показником податку на додану вартість підприємств шляхом виключення інформації про податковий борг Приватного підприємства «Світекс» (ідентифікаційний код згідно ЄДРЮОФОПГФ 24614310).
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідно до норм статті 59 Податкового кодексу України податковим органом сформовано податкову вимогу форми "Ю" №6824-17 від 11.11.2016 року про обов`язок ПП «Світекс» сплатити податковий борг на загальну суму 1 586 429,30 грн., в тому числі основний платіж становить 970 185,71 грн., штрафні (фінансові) санкції, - 485 092,85 грн., пеня 131 150,74 грн.
Приватне підприємство «Світекс» згідно до платіжних доручень №1607 від 29.08.2016 року, №1824 від 30.09.2016 року, №7151 від 09.08.2017 року, №7128 від 07.08.2017 року, №893 від 10.07.2017 року, №732 від 13.06.2017 року, №914 від 12.07.2017 року, №281 від 27.02.2017 року, №1181 від 30.08.2017 року, №1021 від 28.07.2017 року, №832 від 29.06.2017 року, №236 від 20.02.2017 року, №124 від 27.01.2017 року, №2300 від 26.12.2016 року вбачається, що було сплачено суму самостійно визначених грошових зобов`язань з ПДВ, що було зараховано контролюючим органом в рахунок погашення суми податкового боргу та зменшено суму податкового боргу.
Приватне підприємство «Світекс» вважає протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні коригування даних інтегрованої карти платника податків приватного підприємства «Світекс» на якій обліковуються рахунки (розрахунки) з бюджетом за показником податку на додану вартість підприємств, шляхом виключення даних (збільшення сальдо розрахунків на користь приватного підприємства «Світекс»), у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
08 січня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№1019/25, в якому представник відповідача вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у зв`язку з наявністю податкового боргу Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано та направлено ПП «Світекс» податкову вимогу від 11.11.2016 року №6824-17 про сплату податкового боргу, яка згідно до рекомендованого повідомлення Укрпошти вручена платнику 15.12.2016.
Станом на 03.01.2025 борг ПП «Світекс» на переривався, податкова вимога від 11.11.2016 року №6824-17 не відкликалася.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Стосовно порядку зарахування грошових коштів в ІКП з ПДВ по ПП «Світекс» за платіжними дорученнями від 29.08.2016 №1607, від 30.09.2016 №1824, від 26.12.2016 №2300, від 27.01.2017 №124, від 20.02.2017 №236, від 27.02.2017 №281, від 13.06.2017 №732, від 29.06.2017 №832, від 10.07.2017 №893, від 12.07.2017 №914, від 28.07.2017 №1021, від 07.08.2017 №7128, від 09.08.2017 №7151, від 30.08.2017 №1181 представник відповідача повідомив, що згідно даних ІКП з ПДВ у відповідні дати обліковуються такі платежі, а саме:
- 29.08.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування (далі - СЕА) ПДВ згідно платіжного доручення від 29.08.2016 року №7271510 у сумі 88 987,00 грн;
- 30.09.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.09.2016 року №7784130 - 76 615,00 грн;
- надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 26.12.2016 року №9008250 - 16 090,00 грн;
- сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.01.2017 року №9666180 - 115 471,00 грн;
- 20.02.2017 року - сплата суми податків і зборів/єдиного внеску від 20.02.2017 №236 -113,00 грн;
- 27.02.2017 - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 27.02.2017 року №10051915 - 10 623,00 грн;
- 13.06.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 23.06.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 23.06.2017 року №11407271 - 252 209,00 грн;
- 29.06.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 29.06.2017 року №11597739 - 104 410,00 грн;
- 10.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 12.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 27.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.07.2017 року №12001803 - 271 940,00 грн;
- 28.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.07.2017 №12017838 - 62 768,00 грн;
- 07.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 09.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 28.08.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.08.2017 року №12259500 - 212 732,00 грн;
- 30.08.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.08.2017 року №12449225 - 92 011,00 гривень.
Відповідно до підстав нарахування та відображення в ІКП з ПДВ штрафних санкцій та пені по ПДВ, за період з початку виникнення податкового боргу до платника застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань відповідно до статті 124 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) згідно з проведеними камеральними перевірками на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ ПКУ та у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 ПКУ, з урахуванням підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.
З аналізу аргументів позовної заяви вбачається відсутність будь-яких зауважень щодо відображення наявного податкового боргу.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог приватного підприємства «Світекс».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що приватне підприємство «Світекс» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстровано 26.05.1997 року, перебуває на обліку в Криворізькій північній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у зв`язку з наявністю податкового боргу Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано та направлено ПП «Світекс» податкову вимогу від 11.11.2016 року №6824-17 про сплату податкового боргу, яка згідно до рекомендованого повідомлення Укрпошти вручена платнику 15.12.2016 року.
Судом встановлено наступний порядок зарахування грошових коштів в ІКП з ПДВ по ПП «Світекс» за платіжними дорученнями від 29.08.2016 №1607, від 30.09.2016 №1824, від 26.12.2016 №2300, від 27.01.2017 №124, від 20.02.2017 №236, від 27.02.2017 №281, від 13.06.2017 №732, від 29.06.2017 №832, від 10.07.2017 №893, від 12.07.2017 №914, від 28.07.2017 №1021, від 07.08.2017 №7128, від 09.08.2017 №7151, від 30.08.2017 №1181, а саме згідно даних ІКП з ПДВ у відповідні дати обліковуються такі платежі, а саме:
- 29.08.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 29.08.2016 року №7271510 у сумі 88 987,00 грн;
- 30.09.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.09.2016 року №7784130 - 76 615,00 грн;
- надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 26.12.2016 року №9008250 - 16 090,00 грн;
- сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.01.2017 року №9666180 - 115 471,00 грн;
- 20.02.2017 року - сплата суми податків і зборів/єдиного внеску від 20.02.2017 №236 -113,00 грн;
- 27.02.2017 - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 27.02.2017 року №10051915 - 10 623,00 грн;
- 13.06.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 23.06.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 23.06.2017 року №11407271 - 252 209,00 грн;
- 29.06.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 29.06.2017 року №11597739 - 104 410,00 грн;
- 10.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 12.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 27.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.07.2017 року №12001803 - 271 940,00 грн;
- 28.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.07.2017 №12017838 - 62 768,00 грн;
- 07.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 09.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;
- 28.08.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.08.2017 року №12259500 - 212 732,00 грн;
- 30.08.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.08.2017 року №12449225 - 92 011,00 гривень.
Щодо відображення в ІКП з ПДВ по ПП «Світекс» результатів судового оскарження по справі №804/8267/15.
Станом на 24.07.2015 року в ІКП з ПДВ виключено з обліку основний платіж та штрафні санкції в зв`язку з запізненням надходження ухвали суду від 10.07.2015 №8207.
За результатами аналізу ІКП з ПДВ судом встановлено, що резолютивна частина рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/613/19 відображена та знаходиться в актуальному стані.
У межах справи №160/182/19 постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року - скасовано постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року в порядку перегляду рішень за нововиявленими обставинами; також залишено без змін рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 року по справі №160/182/19.
Приватне підприємство «Світекс» вважає протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні коригування даних інтегрованої карти платника податків приватного підприємства «Світекс» на якій обліковуються рахунки (розрахунки) з бюджетом за показником податку на додану вартість підприємств, шляхом виключення даних (збільшення сальдо розрахунків на користь приватного підприємства «Світекс»), у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку, розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755- IV.
Підпунктами 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
У відповідності до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
При цьому, у відповідності до положень пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.
Стаття 56 Податкового кодексу України регулює питання оскарження рішень контролюючих органів. Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Пунктом 56.6 статті 56 Податкового кодексу України закріплено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.
Відповідно до пункту 56.10 статті 56 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.
Пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України визначає, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Згідно з підпунктом 14.1.175 названої статті податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
60.1.1 сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;
60.1.2 контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;
60.1.3 контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення - рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;
60.1.4 рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;
60.1.5 рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (п. 60.2. ст. 60 ПК України).
Відповідно до підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (п. 60.3. ст. 60 ПК України).
Відповідно до підпункту 60.1.3 та 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу (п. 60.4. ст. 60 ПК України).
Відповідно до підпункту 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (п. 60.5. ст. 60 ПК України).
За приписами пункту 5 глави ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня в тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства.
Податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, сума зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені в тому числі за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу (підпункт 4 пункту 1 глави V Порядку №1204).
Так, згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України в разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне врахування.
Згідно пункту 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Підпунктом 1 п. 1 розділу ІІ Порядку №422 встановлено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
При вирішенні спірних правовідносин суд враховує, що відповідно до статті 59 Податкового кодексу України у зв`язку з наявністю податкового боргу Криворізькою північною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано та направлено ПП «Світекс» податкову вимогу від 11.11.2016 року №6824-17 про сплату податкового боргу.
Станом на 03 січня 2025 року борг приватного підприємства «Світекс» на переривався, податкова вимога від 11.11.2016 року №6824-17 не відкликалася.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Станом на 24.07.2015 в ІКП з ПДВ виключено з обліку основний платіж та штрафні санкції в зв`язку з запізненням надходження ухвали суду від 10.07.2015 №8207.
За результатами аналізу ІКП з ПДВ судом встановлено, що резолютивна частина рішення суду по справі №160/613/19 відображена та знаходиться в актуальному стані.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі №160/10753/19 скасовано та прийнято у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.04.2023 по справі №160/10753/19 касаційну скаргу приватного підприємства «Світекс» залишено без задоволення. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року залишено без змін.

У межах справи позивач також посилається на невідповідність зарахування грошових коштів/відсутності відповідної операції. Щодо цих доводів суд зазначає наступне.

Зарахування грошових коштів в ІКП з ПДВ по приватному підприємству «Світекс» за платіжними дорученнями згідно даних ІКП з ПДВ у відповідні дати здійснювалося наступним чином:

- 29.08.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення від 29.08.2016 року №7271510 у сумі 88 987,00 грн.;

- 30.09.2016 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.09.2016 року №7784130 - 76 615,00 грн.;

- надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 26.12.2016 року №9008250 - 16 090,00 грн.;

- сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.01.2017 року №9666180 - 115 471,00 грн.;

- 20.02.2017 року - сплата суми податків і зборів/єдиного внеску від 20.02.2017 №236 -113,00 грн.;

- 27.02.2017 - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 27.02.2017 року №10051915 - 10 623,00 грн.;

- 13.06.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;

- 23.06.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 23.06.2017 року №11407271 - 252 209,00 грн.;

- 29.06.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 29.06.2017 року №11597739 - 104 410,00 грн.;

- 10.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;

- 12.07.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;

- 27.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 27.07.2017 року №12001803 - 271 940,00 грн.;

- 28.07.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.07.2017 №12017838 - 62 768,00 грн.;

- 07.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;

- 09.08.2017 року - відсутні операції із перерахунком грошових коштів;

- 28.08.2017 року - сплата коштів у рахунок погашення податкового боргу / заборгованості з єдиного внеску згідно платіжного доручення від 28.08.2017 року №12259500 - 212 732,00 грн.;

- 30.08.2017 року - надходження до бюджету коштів з рахунку в СЕА ПДВ згідно платіжного доручення від 30.08.2017 року №12449225 - 92 011,00 грн.

Відповідно до підстав нарахування та відображення в ІКП з ПДВ штрафних санкцій та пені по ПДВ за період з початку виникнення податкового боргу до платника застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань відповідно до статті 124 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) згідно з проведеними камеральними перевірками на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ ПКУ та у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 ПКУ з урахуванням підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

З урахуванням досліджених обставин справи судом вбачається, що податковий борг приватного підприємства «Світекс» знаходиться в актуальному стані.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача в частині, що резолютивна частина рішень по справам №160/7861/18, №160/182/19, №160/13344/19, де предметом спору є стягнення заборгованості, не містить зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області для приведення у відповідність інформації в інтегрованій картці платника податків.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для здійснення Головним управління ДПС у Дніпропетровській області коригування даних інтегрованої карти платника податків приватного підприємства «Світекс» на якій обліковуються рахунки (розрахунки) з бюджетом за показником податку на додану вартість підприємств, шляхом виключення даних (збільшення сальдо розрахунків на користь приватного підприємства «Світекс») про податковий борг підприємства.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Світекс».

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" №1179 від 06 грудня 2024 року.

З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Світекс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник