Справа № 160/31154/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року;
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024 включно із застосуванням індексації-різниці (щомісячної фіксованої індексації) в розмірі 4463,15 грн. щомісяця в загальній сумі 175013,06 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію-різницю (щомісячну фіксовану індексацію) за період з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024 включно в сумі 175013,06 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2023 року № 1078;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона з 07.10.2016 по 15.05.2022 та з 17.09.2022 по 04.09.2024 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У період з 24 січня 2018 року по 29 травня 2018 року перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та з 02 липня 2018 року по 04 березня 2020 року - у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У період з 01.03.2017 по 24.01.2018 включно відповідач не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, а в періоди з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024 - не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення із застосуванням індексації-різниці (щомісячної фіксованої індексації) в розмірі 4463,15 грн. щомісячно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1075. Позивач зазначає, що зверталась із заявою до відповідача щодо проведення виплати належних їй сум індексації відповідно до законодавства, однак відповідач безпідставно відмовив. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, що порушує її право на заробітну плату, встановлене статтею 43 Конституції України, не нижчу від визначеної законом. Зважаючи, що індексація є складовою грошового забезпечення, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову.
Позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку.
Цією ж ухвалою суду витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди: з 01.03.2017 по 24.01.2018, з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024; картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за періоди: 2017-2018, 2020-2022 та 2024 роки.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, зважаючи на наступне. Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року відповідачем зазначено, що починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом від 08.08.2017 № 78/0/66-17. Постановою 1013 не лише змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01.12.2015, але й визначено місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року. Щодо нарахування та виплати індексації-різниці відповідач зазначив, що до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів). Оскільки в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації в березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Тобто з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі наведених положень Порядку №1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації. З огляду на те, що за офіційними даними Державної служби статистики України величина індексу споживчих цін у період з березня 2018 року по квітень 2020 року не перевищувала передбаченого пунктом 1- 1 Порядку №1078 порогу індексації у 103%, підстави виплати суми індексації грошового забезпечення у підвищеному розмірі у цей період відсутні. За таких обставин, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
До відзиву відповідачем на виконання вимог ухвали суду подані витребувані докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №55 від 07.10.2016, солдата ОСОБА_4 , призначену наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 жовтня 2016 року №130-РС на посаду планшетиста взводу управління роти управління розвідувально-інформаційного відділу Військової частини НОМЕР_3 , яка прибула з Військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , з 07 жовтня 2016 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, і визнано такою, що з 07 жовтня 2016 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 530,00грн.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №18 від 24.01.2018 визнано такою, що вибула у відпустку в зв`язку з вагітністю та пологами, старшого солдата ОСОБА_4 , диспетчера розвідувально-інформаційного відділу в АДРЕСА_3 , на 125 діб з 24 січня по 28 травня 2018 року, знято з продовольчого забезпечення.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2018 №105 визнано такою, що прибула і приступила до виконання службових обов`язків з відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, з 28 травня 2018 року старшого солдата ОСОБА_1 , диспетчера розвідувально-інформаційного відділу, зараховано на продовольче забезпечення.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №132 від 02.07.2018 старшого солдата ОСОБА_1 , диспетчера розвідувально-інформаційного відділу, звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 липня 2018 року по 26 березня 2021 року, знято зі всіх видів забезпечення.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №48 від 04.03.2020, старшого солдата ОСОБА_4 , призначену наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 04 березня 2020 року №5-РС на посаду планшетиста взводу управління роти управління розвідувально-інформаційного відділу військової частини НОМЕР_1 , яка прибула з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 04 березня 2020 року зараховано на всі види забезпечення і визнано такою, що прийняла та приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2640,00грн.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2022 №131 старшого солдата ОСОБА_4 , планшетиста відділення управління взводу управління роти управління розвідувально-інформаційного відділу, призначену наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 04 травня 2022 року №16-РС на посаду провідного бухгалтера фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_6 , вважати, що справи та посаду здала та вибула до нового місця служби, місто Дніпро, з 15 травня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №237 від 17.09.2022, молодшого сержанта ОСОБА_4 , призначену наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 вересня 2022 року №686 на посаду заступника командира роти управління з морально-психологічного забезпечення розвідувально-інформаційного відділу, яка прибула з Військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_3 , з 17 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, справи та посаду прийняла з посадовим окладом 4230,00грн.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2024 №248 лейтенанта ОСОБА_4 , заступника командира роти управління з морально-психологічного забезпечення роти управління розвідувально-інформаційного відділу, призначену наказом командувача повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 25 серпня 2024 року №35 на посаду начальника групи контролю бойового стресу військової частини НОМЕР_7 , BOC-3420003, вважати такою, що справи та посаду здала та вибула до нового місця служби, місто Дніпро, з 04 вересня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення.
03.10.2024 позивач звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила, зокрема, здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 04.05.2022, з 09.09.2024 по 04.09.2024 включно із застосуванням індексації-різниці (щомісячної фіксованої індексації).
Відповідач листом №870 від 12.11.2024 повідомив, що підстав для перерахунку та виплати індексації за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 немає.
В обґрунтування своєї позиції Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що в роз`ясненні директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 в п.7 зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. Роз`ясненнями директора Департаменту фінансів від 26.03.2018 № 248/1485 підтверджено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 - лютому 2018 року у Міноборони не було. Відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.09.2018 № 248/8294 щодо індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки та листа Мінсоцполітики № 220/5140 за № 04.07.2017 проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах виділених коштів установ та організацій, що передбачені на ці цілі. При цьому, згідно з п. 5 Порядку № 1078 (в редакції після 01.12.2015) підстави для нарахування індексації після зміни тарифних окладів 01.03.2018 з урахуванням індексів інфляції, оприлюднених Держстатом, виникли для позивача лише в листопаді 2018 року, однак позивач перебувала з 02.07.2018 по 04.03.2020 у відпустці по догляду за дитиною, з огляду на що було нараховано та сплачено індексацію за період з 04.03.2020 по день виключення зі списків особового складу військової частини. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) у березні 2018 року щодо лютого становив 101,1%, а поріг індексації розрахований наростаючим підсумком з 01 березня 2018 р. по листопад 2018 р. не перевищив 103%. Таким чином, підстав для перерахунку та виплати індексації за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 немає.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2017 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2020 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 нараховано індексацію грошового забезпечення в таких розмірах: в березні 195,56 грн., в квітні 216,51 грн., в травні - 216,51 грн., в червні - 216,51 грн., в липні 226,29 грн., в серпні - 226,29 грн., у вересні - 226,29 грн., в жовтні - 226,29 грн., в листопаді - 226,29 грн., грудні 233,81 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2021 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 нараховано індексацію грошового забезпечення в таких розмірах: в січні 331,42 грн., в лютому 331,42 грн., в березні 331,42 грн., в квітні 415,41 грн., в травні - 415,41 грн., в червні - 415,41 грн., в липні 540,03 грн., в серпні - 540,03 грн., у вересні - 540,03 грн., в жовтні - 540,03 грн., в листопаді - 540,03 грн., грудні 563,19 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 нараховано індексацію грошового забезпечення в таких розмірах: в січні 563,19 грн., в лютому 672,35 грн., в березні 672,35 грн., в квітні 672,35 грн., в травні 441,78 грн., в червні - 0 грн., в липні 0 грн., в серпні - 0 грн., у вересні 598,17 грн., в жовтні 1281,80 грн., в листопаді 1424,80 грн., грудні 1470,83 грн.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2024 рік військовослужбовцю ОСОБА_2 нараховано індексацію грошового забезпечення в таких розмірах: в січні 0 грн., в лютому 0 грн., в березні 0 грн., в квітні 0 грн., в травні 0 грн., в червні - 0 грн., в липні 0 грн., в серпні 130,20 грн., у вересні 17,36 грн., в жовтні 0 грн., в листопаді 0 грн., грудні 0 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за час служби з 01.03.2017 по 24.01.2018, з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XI).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XI військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 20ІІ-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до положень статті 1-2 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно із частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ передбачено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За змістом частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина п`ята статті 2 Закону № 1282-ХІІ).
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно із статтею 3 Закону №1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1282-XII (зі змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено чіткий перелік видів грошових доходів громадян, що підлягають індексації, до яких віднесено грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (застосовується з 01.12.2015).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2015 році (грудень до грудня попереднього року) становив 143,3 %; у 2016 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,4 %; у 2017 році (грудень до грудня попереднього року) становив 113,7 %; у 2018 році (грудень до грудня попереднього року) становив 109,8 %.
За вказаних обставин, грошове забезпечення позивача у спірних правовідносинах підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 101 відсоток).
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право такого військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №206/4411/16-а).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 07.10.2016 по 15.05.2022 та з 17.09.2022 по 04.09.2024, з яких: з 24.01.2018 по 28.05.2018 була у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, з 02.07.2018 по 03.03.2020 у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за час служби в Військовій частині НОМЕР_1 : у період з 01.03.2017 по 24.01.2018 - із застосуванням базового місяця січень 2008 року, та у період з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024 - із застосуванням базового місяця березень 2018 року з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (фіксовану суму індексації).
Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018.
Згідно із картками особового рахунку військовослужбовця військовослужбовцю ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період 2017-2018 рр. становила 0,00грн.
При цьому, заперечуючи проти цих позовних вимог, відповідачем вказано, що індексація грошового забезпечення позивачу не проводилася через відсутність бюджетного фінансування на ці цілі, крім того відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 24.09.2018 № 248/8294 щодо індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки та листа Мінсоцполітики № 220/5140 за № 04.07.2017 проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Суд не враховує посилання відповідача на роз`яснення Міністерства оборони України та Мінсоцполітики в якості підстави для не виплати індексації у спірний період, оскільки подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами.
Посилання ж відповідача на відсутність коштів для виплати індексації не приймаються судом, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Суд також не погоджується з доводами відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів на відповідний рік, як на підтвердження правомірності своїх дій по не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки невиплата індексації є обмеженням її права на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.
Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Таким чином, вказані відповідачем обставини не звільняють відповідача від обов`язку проведення індексації грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.
Щодо визначення базового місяця індексації при врегулюванні спірних правовідносин суд зазначає наступне.
З 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції). Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Разом з тим, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013).
Із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує, що станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), тобто з 01.12.2015 є січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22.
Тож, неврахування під час розрахунку індексації грошового забезпечення в якості місяця підвищення доходів січня 2008 року з 01.12.2015 і до дати наступного підвищення тарифної ставки (посадового окладу) є протиправним.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 КАС України визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації, а також зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням висновків суду.
Щодо інших спірних періодів (з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024), то в ці періоди індексація нараховувалась та виплачувалась в таких розмірах: 2018 рік 0,00грн., за 2020 рік: в березні 195,56 грн., в квітні 216,51 грн., в травні - 216,51 грн., в червні - 216,51 грн., в липні 226,29 грн., в серпні - 226,29 грн., у вересні - 226,29 грн., в жовтні - 226,29 грн., в листопаді - 226,29 грн., грудні 233,81 грн.; за 2021 рік: в січні 331,42 грн., в лютому 331,42 грн., в березні 331,42 грн., в квітні 415,41 грн., в травні - 415,41 грн., в червні - 415,41 грн., в липні 540,03 грн., в серпні - 540,03 грн., у вересні - 540,03 грн., в жовтні - 540,03 грн., в листопаді - 540,03 грн., грудні 563,19 грн.; за 2022 рік: в січні 563,19 грн., в лютому 672,35 грн., в березні 672,35 грн., в квітні 672,35 грн., в травні 441,78 грн., в червні - 0 грн., в липні 0 грн., в серпні - 0 грн., у вересні 598,17 грн., в жовтні 1281,80 грн., в листопаді 1424,80 грн., грудні 1470,83 грн.; за 2024 рік: в січні 0 грн., в лютому 0 грн., в березні 0 грн., в квітні 0 грн., в травні 0 грн., в червні - 0 грн., в липні 0 грн., в серпні 130,20 грн., у вересні 17,36 грн.
При цьому, у відзиві на позов відповідач зазначив, що індексація за 01.03.2018 по 30.11.2018 не виплачувалась, оскільки тільки у жовтні 2018 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка, а тому, з урахуванням того, що індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, індексація підлягала проведенню з грудня 2018 року.
Суд зазначає, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103% (абз. 2 п. 1-1, абз. 6 п. 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100% (абз. абз. 2, 5 п. 4 Порядку № 1078).
Позивач не заперечує і не оспорює тих обставин, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації у жовтні 2018 року, був опублікований Держстатом у листопаді 2018 року і з грудня 2018 року у позивача виникло право на поточну індексацію в разі отримання грошового забезпечення.
Разом з тим, позивач просить нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням фіксованої суми індексації 4463,15 грн. та відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин (з 29.05.2018 по 02.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022, з 17.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.09.2024) Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Як зазначалось судом, Постановою № 704 (у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 №103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2018 №18 та карток особового рахунку військовослужбовця за 2017-2018 рр., позивач обіймала посаду диспетчер розвідувально-інформаційного відділу з посадовим окладом 565,00грн. При цьому, посадовий оклад диспетчера розвідувально-інформаційного відділу з 01.03.2018 збільшився та склав 2640,00грн.
Позивач у періоді з лютий по квітень 2018 року грошове забезпечення не отримувала, оскільки з 24.01.2018 по 28.05.2018 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На військову службу до Військової частини НОМЕР_1 позивач прибула 29.05.2018. Тобто, саме з 29.05.2018 позивач почала отримувати грошове забезпечення у Військовій частині НОМЕР_1 з новим збільшеним посадовим окладом.
Таким чином, починаючи з травня 2018 року сума індексації з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватися позивачеві до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.
Суд враховує, що у періоді з 02.07.2018 по 03.03.2020 позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, грошове забезпечення не отримувала, з 04.03.2020 призначена на посаду планшетиста взводу управління роти управління розвідувально-інформаційного відділу з посадовим окладом 2640,00грн. та з 15.05.2022 виключена зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з призначенням на посаду провідного бухгалтера Військової частини НОМЕР_6 , а з 17.09.2022 призначена на посаду заступника командира роти управління з морально-психологічного забезпечення розвідувально-інформаційного відділу Військової частини НОМЕР_1 з посадовим окладом 4230,00грн.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 позивач обіймала посади планшетиста взводу управління роти управління розвідувально-інформаційного відділу (з 04.03.2020 по 15.05.2022) та заступника командира роти управління з морально-психологічного забезпечення розвідувально-інформаційного відділу (з 17.09.2022 по 04.09.2024).
При цьому, посадовий оклад позивача з 01.03.2018 до 15.05.2022 становив 2640,00грн., а з вересня 2022 року відбулась зміна тарифного розряду (призначення на посаду заступника командира роти), у зв`язку із чим посадовий оклад склав 4230,00 грн.
Так, наказом Міністерства оброни України від 07 вересня 2020 року №317 затверджено Перелік штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу та відповідних їм військових звань і тарифних розрядів посад, відповідно якої посада «планшетист» відповідає тарифному розряду 3.
Згідно із тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Додатку 1 до постанови КМУ від 30.08.2017 №704, тарифному розряду - 3 відповідає тарифний коефіцієнт 1,5.
Згідно з Додатком № 2 до Постанови № 704, яким визначено Схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу, зокрема, Збройних Сил, тарифний розряд 17-20 для посади командир роти, батареї.
Отже, збільшення посадового окладу позивача у вересні 2022 року відбулося у зв`язку зі зміною тарифного розряду, а не у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення (окладу) на нормативному рівні.
Суд зазначає, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
Натомість за обставин цієї справи посадовий оклад позивача з 17.09.2022 по 04.09.2024 у зв`язку із призначенням заступником командира роти управління з морально-психологічного забезпечення розвідувально-інформаційного відділу у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення її на посаду.
Таким чином, підвищення посадового окладу позивача у вересні 2022 року відбулося внаслідок зміни посади, що підтверджується наказами Військової частини НОМЕР_1 та картками особового рахунку, та, відповідно, мало наслідком зміну грошового забезпечення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло права для нарахування й виплати індексації-різниці відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 Порядку № 1078 з 17.09.2022, тому в цій частині позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Подібний підхід до правозастосування наведений Верховним Судом в постанові від 04.04.2024 у справі №160/2481/23, який враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
За змістом положення частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, з огляду на відсутність у суду повноважень самостійно здійснювати розрахунки сум індексації, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 КАС України визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і не виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 29.05.2018 по 01.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення позивача за період з 29.05.2018 по 01.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022 включно відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги в частині нарахувати та виплатити конкретну суму індексації-різниці, вирахувану позивачем самостійно, не підлягають задоволенню, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував грошове забезпечення.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ).
Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
Отже, умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів грошового забезпечення (у тому числі, за рішенням суду), а виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у спірному випадку Військової частини НОМЕР_8 ) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (індексації грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості.
Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи те, що судом застосовано спосіб захисту порушеного права позивача, який обрано нею самостійно, у вигляді зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за певний період, розмір якої відповідач повинен обчислити самостійно, суд доходить висновку про відсутність підстав для нарахування такої компенсації, оскільки виплату спірних сум позивачеві ще не здійснено.
Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду не надано доказів сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви або засвідчених копій документів встановленого зразка на підтвердження того, що вона має право на пільги щодо звільнення від сплати судового збору, встановлені Законом України «Про судовий збір».
Суд зазначає, що сплата судового збору за подання позову, в силу положень частини третьої статті 161 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.
Враховуючи зазначене, з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. в рахунок Державного бюджету та стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 24.01.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням висновків суду.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 29.05.2018 по 01.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суми індексації грошового забезпечення за період з 29.05.2018 по 01.07.2018, з 04.03.2020 по 15.05.2022 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова