Справа № 160/11764/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/11764/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року (суддя М.М. Бухтіярова) у справі № 160/11764/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.04.2024 № 59;

-зобов`язати Головне управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком зі скороченням пенсійного віку на підставі посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю, серії НОМЕР_1 від 16.08.1995.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає в м. Боярка, Київської області з 09.08.1985 по теперішній час, у зв`язку з чим має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку в 55 років. 27.03.2024 позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Заява була розподілена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Однак, відповідач спірним рішенням від 03.04.2024 у призначенні пенсії протиправно відмовив через те, що станом на 01.01.1993 позивач проживав в зоні посиленого радіологічного контролю менш, ніж 4 роки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що відмова пенсійного органу носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону, оскільки в довідці виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №13.03-01/457 від 25.03.2024, що видана позивачу, містяться відомості про підтвердження факту його реєстрації та проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 09.08.1985 по теперішній час, що, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача щодо статусу позивача (потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи - громадянин, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія)), є достатньою умовою для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що зважаючи на відсутність доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, права на початкову величину зниження пенсійного віку позивач не має. Зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку на 1 рік за 3 роки проживання (роботи). Також, скаржник вважає, що суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Київською обласною радою 16.08.1995, позивач має статус громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія).

Згідно з довідкою №13.03-01/457 від 25.03.2024, виданої виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області, позивач дійсно зареєстрований та проживає у м. Боярка, Фастівського району (попередня назва Києво-Святошинський район відповідно до постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів») Київської області по вул. Черешнева, буд.6 з 09.08.1985 року по теперішній час (станом на дату виготовлення довідки 25.03.2024) (відповідно до будинкової книги).

Також, у вказаній довідці зазначено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, м. Боярка відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) до 31.12.2014 року.

27.03.2024 позивач звернувся до Пенсійного фонду України (відділ обслуговування громадян №11 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до розписки-повідомлення до заяви від 27.03.2024 за вх.№4027 долучені наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення пенсії, паспорт, диплом про навчання, довідка про відкритий рахунок в банку, посвідчення НОМЕР_1 , довідка б/н, довідка №13, пам`ятка пенсіонера, трудова книжка.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №59 від 03.04.2024 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Означене рішення №59 від 03.04.2024 обґрунтоване наступним.

Вік заявника 55 років. Страховий стаж особи становить 34 років 06 місяців 10 днів. Зниження пенсійного віку визначений статтею 55 частини 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Особа, маючи посвідчення постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС (Категорія 4) серія НОМЕР_1 видане 16.08.1995, проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, але станом на 01.01.1993 менше, ніж 4 роки. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для призначення пенсії за віком згідно Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного періоду проживання чи роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

Не погодившись з рішенням відповідача №59 від 03.04.2024, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону № 796-XII встановлено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №501).

Так, відповідно до Порядку №501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Апеляційний суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 по справі №569/7589/17 (№14-560цс18) зазначалось: «Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону № 796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №59 від 03.04.2024 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного періоду проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.

Колегія суддів встановила, що з наданих позивачем при зверненні до пенсійного органу документів, зокрема посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.08.1995, вбачається факт проживання або відпрацювання позивачем у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року. Зворотні доводи скаржника є безпідставними.

Апеляційний суд враховує, що позивач просить призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку до 55 років. Тобто, зниження пенсійного віку в спірному випадку має складати 5 років.

Отже, керуючись вимогами п. 5 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII, для зниження пенсійного віку на 5 років позивач повинен був прожити чи постійно пропрацювати у зоні посиленого радіологічного контролю 11 років, виходячи з наступного розрахунку: 2 роки + 9 років (3 роки * 3).

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» було затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, згідно з додатком № 1.

Згідно із затвердженим Переліком у додатку №1 до вказаної постанови до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) було віднесено м. Боярка Києво-Святошинський район Київська область.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивачем під час звернення до пенсійного органу, крім копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.08.1995 (категорія 4) надавалась довідка виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №13.03-01/457 від 25.03.2024 про підтвердження проживання позивача у період з 09.08.1985 по теперішній час (станом на дату виготовлення довідки 25.03.2024) у м. Боярка Київської області.

Таким чином, колегія суддів вважає, що спірне рішення пенсійного органу є протиправним, адже позивачем надано пенсійному органу документи, які є достатньою умовою для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку до 55 років відповідно до статті п. 5 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії через не підтвердження проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, а позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії від 27.03.2024 досяг пенсійного віку (55 років), мав необхідний страховий стаж та надав всі необхідні документи на підтвердження статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та факту проживання в зоні посиленого радіологічного контролю понад 4 роки станом на 1 січня 1993 року, у спірному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у спірному випадку є саме призначення пенсії.

Отже, аргументи скаржника про втручання в його дискреційні повноваження підтвердження не знайшли.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 160/11764/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк