Справа № 600/284/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/284/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надання відповіді за результатами розгляду скарги від 11.07.2024 р.;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати повну об`єктивну та обґрунтовану відповідь на скаргу від 11.07.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 11.07.2024 р. звернувся до Міністра внутрішніх справ України, Голови Державної прикордонної служби України, Начальника управління запобігання корупції МВС України із скаргою на протиправні дії інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 . У подальшому 16.07.2024 р. звернення, що надійшло до МВС та Державної прикордонної служби України надіслано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду по суті. 25.07.2024 в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 підписано лист відповідно до змісту якого за скаргою позивача, яка 18.07.2024 надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону призначено службове розслідування про результати якого позивача повинні були повідомити додатково. Проте, позивач зазначає, що станом на день звернення до суду він так і не отримав жодної відповіді на питання зазначені в скарзі від 11.07.2024 р., у зв`язку із чим просив задовольнити позов. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач не надав належних доказів надіслання йому листа за результатами розгляду скарги, а поданій разом з відзивом відповіді відсутній порядок оскарження прийнятого рішення, що не відповідає вимогам ст. 19 Закону України про звернення громадян. Таким чином, позивач наполягає на тому, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність та наявні підстави для задоволення позову.

Відповідач подав відзив проти позову та вказав, що 04.09.2024 надіслано на поштову адресу позивача лист за вих.№02.1/17645-24-Вих від 03.09.2024, в якому надано повну, обґрунтовану та об`єктивну відповідь на його скаргу від 11.07.2024. На підтвердження надіслання вказаної відповіді відповідач посилається на журнал обліку №04.4-43 реєстрів та відправлення та отриману кореспонденцію, в якому міститься відповідний запис про згруповані поштові відправлення реєстру, серед яких міститься запис про відправлення листа за вих.№02.1/17645-24-Вих. Таким чином, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач 11.07.2024 р. звернувся до Міністра внутрішніх справ України, Голови Державної прикордонної служби України, Начальника управління запобігання корупції МВС України із скаргою на протиправні дії інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 . (а.с. 4-6).

16.07.2024 р. заступником Голови Державної прикордонної служби України Сергієм Сердюком складено лист, відповідно до якого звернення, що надійшло до МВС та Державної прикордонної служби України відповідно до ч.3 статті 7 Закону України Про звернення громадян надіслано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду по суті. (а.с. 7).

25.07.2024 р. в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 складено лист відповідно до якого скаргу позивача, яка 18.07.2024 надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону і призначено службове розслідування. Також зазначено, що про результати розгляду скарги позивача буде повідомлено додатково. (а.с. 7).

До матеріалів справи додано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.09.2024 р. №02.1/17645-24-Вих за результатами розгляду скарги позивача. (а.с. 21).

Крім того, матеріали справи містять копію витягу із Журналу обліку №04.4-43 реєстрів та відправлення та отриману кореспонденцію, в якому за 04.09.2024 міститься запис за порядковим номером 991 про згруповані поштові відправлення реєстру №167, серед яких міститься запис про відправлення листа за вих.№02.1/17645-24-Вих. (а.с. 22).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 р. (далі - Закон № 393/96-ВР) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Судом встановлено, що скориставшись наданим Законом № 393/96-ВР правом, позивач 11.07.2024 р. звернувся до Міністра внутрішніх справ України, Голови Державної прикордонної служби України, Начальника управління запобігання корупції МВС України із скаргою на протиправні дії інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .

При цьому, у поданій 11.07.2024 р. скарзі позивач вказав свою поштову адресу, номер телефону, адресу електронної пошти.

16.07.2024 р. заступником Голови Державної прикордонної служби України Сергієм Сердюком складено лист, відповідно до якого звернення, що надійшло до МВС та Державної прикордонної служби України відповідно до ч.3 статті 7 Закону України Про звернення громадян надіслано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду по суті.

25.07.2024 р. в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону полковником ОСОБА_3 складено лист відповідно до якого скаргу позивача, яка 18.07.2024 надійшла від ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону призначено службове розслідування. Також зазначено, що про результати розгляду скарги позивача буде повідомлено додатково.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст. 18 Закону № 393/96-ВР визначено права громадянина при розгляді заяви чи скарги, одним із яких є право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з ст. 19 Закону № 393/96-ВР визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до приписів ст. 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз норм Закону № 393/96-ВР, зокрема положення статті 15, дає підстави для висновків, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст вказаного зобов`язання, орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

У спірних правовідносинах обов`язок повідомлення громадянина про наслідки розгляду його звернення/клопотання має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) такої відповіді на адресу заявника (заявнику).

Судом встановлено, що листом від 03.09.2024 р. №02.1/17645-24-Вих ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто скаргу позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 глави 7 розділу ІІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службами.

Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

У постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 802/211/16-а, від 06 вересня 2019 року у справі № 128/4752/15-а, від 25 червня 2020 року у справі № 802/1442/15-а, від 26 лютого 2021 року у справі № 520/421/20 викладено правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій та вчасності надання відповіді позивачу надано копію витягу із Журналу обліку №04.4-43 реєстрів та відправлення та отриману кореспонденцію, в якому за 04.09.2024 міститься запис за порядковим номером 991 про згруповані поштові відправлення реєстру №167, серед яких міститься запис про відправлення листа за вих.№02.1/17645-24-Вих. У той же час, за якою саме адресою, кому та коли саме, у цьому журналі не зазначено, як і відсутня відмітка працівника поштового зв`язку про його прийняття. Зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу також відповідачем не надано, що вказує на відсутність належних доказів надсилання засобами поштового зв`язку відповіді від 03.09.2024 р.

Суд звертає увагу, що ані Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, ані Правилами надання послуг поштового зв`язку не встановлено право/обов`язок розпорядника інформації надсилати відповідь на звернення/клопотання простою кореспонденцією.

Вимогою ст. 15 Закону № 393/96-ВР є повідомлення громадян про наслідки розгляду їх заяв (клопотань), доведення змісту відповіді до заявника.

У постановах від 06 вересня 2019 року у справі № 128/4752/15-а та від 26 лютого 2021 року у справі № 520/421/20 Верховний Суд звертав увагу на те, що реєстрація відповіді на звернення чи скаргу як вихідного документа у журналі реєстрації вихідної документації розпорядника інформації і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Суд також звертає увагу, що у своїй скарзі позивач крім поштової адреси також вказав електронну пошту та номер телефону, як контактні дані за допомогою яких з ним можна зв`язатися. Проте відповідач не скористався ними, як альтернативними засобами доведення змісту відповіді до заявника та повідомлення про результати розгляду скарги.

Зазначені обставини свідчать про відсутність будь-яких належних доказів своєчасного надання або направлення позивачу відповіді на його скаргу від 11.07.2024 р., а тому суд вважає, що відповідачем не дотримано встановлений законодавством порядок розгляду (повідомлення, надіслання) скарги позивача від 11.07.2024 р., що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено суду правомірність дій в частині дотримання встановленого законодавством порядок розгляду (повідомлення, надіслання) скарги позивача від 11.07.2024 р., що призвело до неналежного повідомленням позивача із результатами розгляду вказаної скарги.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати повну об`єктивну та обґрунтовану відповідь на скаргу від 11.07.2024 р., суд зазначає наступне. Предметом даного спору було оскарження бездіяльності відповідача щодо не надання відповіді на скаргу позивача. При цьому, позивач до судового розгляду даної справи не був обізнаний зі змістом відповіді на свою скаргу, а тому повнота, об`єктивність та обґрунтованість такої відповіді не є предметом спору в даній справі та не оцінюється судом. Порушення права позивача полягає у не наданні (не надіслання, не повідомлення) відповіді за результатами розгляду скарги від 11.07.2024 р., а тому належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язати відповідача повідомити належним чином позивача про наслідки розгляду їх його скарги, довести зміст відповіді від 03.09.2024 р. №02.1/17645-24-Вих до заявника.

У зв`язку із вказаним суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у частині задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надання ОСОБА_1 відповіді за результатами розгляду скарги від 11.07.2024 р.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслати (повідомити) у належний спосіб ОСОБА_1 про наслідки розгляду скарги від 11.07.2024 р. (довести зміст відповіді від 03.09.2024 р. №02.1/17645-24-Вих до заявника).

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 484,50 грн згідно квитанції від 28.01.2025 р.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Т.М. Брезіна