Справа № 460/2894/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2025 року м. Рівне №460/2894/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів" (далі - позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.12.2023 № 10698/17000704 про застосування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 103397,12 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що посадові особи контролюючого органу у акті позапланової перевірки ТОВ "Завод металевих виробів" від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006 прийшли до помилкового висновку про наявність порушення валютного законодавства, оскільки не врахували те, що до завершення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів за Контрактом про постачання готової продукції № Е0220-EF від 12.03.2020, укладеному з ХЕП СТІЛ ГМБХ, ТОВ "Завод металевих виробів" звернулося до нерезидента з претензією по стягнення заборгованості № 1485/1 від 14.12.2023 на суму 53675,24 євро, яка включала в себе борги за відвантажену продукцію 11.01.2022, 02.02.2022 та 06.10.2022, що є свідченням здійснення позивачем заходів досудового врегулювання спору, а це відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» є підставою для не нарахування пені. За позицією позивача, Законом України «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX з подальшими змінами до нього встановлено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. Враховуючи вказане позивач вважає, що контролюючий орган неправомірно здійснив нарахування оскаржуваним рішенням пені за період протягом якого карантин ще тривав. Наголошує на тому, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі № 460/25066/23, яке набрало законної сили, у спорі між тими ж сторонами, що і у цій справі, було досліджено розрахунки по експортному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020, укладеному з «HEP Steel GmbH», за період з 01.09.2022 по 30.04.2023 та прийнято рішення про задоволення позову. Звертає увагу суду на порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки, зокрема, пункту 81.1 ст.81 ПК України, з огляду на що просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

04.04.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що валютна виручка за експортований товар по зовнішньоекономічному експортному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 надійшла на валютний рахунок позивача 17.05.2023 в сумі 53675,24 євро з порушенням встановленого НБУ граничного строку розрахунків, за що ч. 5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлено пеню. Відповідач стверджує про незастосовність до спірних у цій справі правовідносин приписів пункту 52-1 підрозділу «Перехідні положення» Податкового кодексу України. На переконання відповідача, при прийнятті спірного рішення контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з огляду на що просить суд відмовити у задоволенні позову.

08.04.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизовано доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наведено аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 22.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи за участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 27.02.2025 у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Рівненській області про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів", , зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності якого є: 25.62 - Механічне оброблення металевих виробів.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 30.10.2023 № 1720-п відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82 Податкового Кодексу України, з урахуванням положень пункту 52-2, підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), у зв`язку з набранням чинності з 27.05.2022 Закону України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів", з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 за період з 06.10.2022 по 31.10.2023.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складений акт від 02.06.2023 № 5135/Ж5/17-00-07-02/36697006 (далі - акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки, в ході проведення перевірки відповідачем встановлено порушення частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (із змінами та доповненнями) та пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 (із змінами та доповненнями), а саме: наявність дебіторської заборгованості при здійсненні зовнішньоекономічного експортного контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 - укладеного з фірмою-нерезидентом «HEP Steep GmbH», Австрія, чим порушено законодавчо встановлені граничні строки розрахунків: 53675,24євро / 2136833,17грн станом на 16.05.2023.

Виявлені порушення обґрунтовані в акті тим, що відповідно до інформації, доведеної згідно листа Національного банку України, яка надана банками, згідно з Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7, на виконання статей 12 і 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» повідомлено про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків коштів/вартості товару по ТОВ "Завод металевих виробів" при виконанні зовнішньоекономічного контракту № Е0220-EF від 12.03.2020.

Проведеною перевіркою таких документів: зовнішньоекономічного експортного контракту № Е0220-EF від 12.03.2020, укладеного з фірмою - нерезидентом «HEP Steep Gmbh», Австрія; митних декларацій ЕК10АА, виписок банку, що стосуються розрахунків по контракту, оборотно-сальдової відомості (дані обліку) по рахунку № 362, контролюючим органом було встановлено, що станом на початок перевіряємого періоду, тобто станом на 01.05.2023 сальдо розрахунків згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ "Завод металевих виробів" (дані рах.362) дебетове в сумі 53675,24євро, а валютна виручка за експортований товар по вказаному контракту надійшла на валютний рахунок товариства згідно в/б від 17.05.2023 в сумі 53675,24євро / 2136833,17грн з порушенням встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями нерезидентів з експорту товарів. Станом на кінець перевіряємого періоду, тобто станом на 31.10.2023 розрахунки по зовнішньоекономічному експортному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 завершено, сальдо розрахунків відсутнє (дані рах.362).

Хід виконання зовнішньоекономічного експортного контракту № Е0220-EF від 12.03.2020, укладеного з нерезидентом, наведено у додатку № 15 до акту перевірки.

Не погодившись із висновками акту перевірки ТОВ "Завод металевих виробів" було подано контролюючому органу письмові заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких Головним управління ДПС у Рівненській області надіслано відповідь на заперечення від 14.12.2023 за № 8009/Ж12/17-00-07-04, якою висновки акту перевірки залишено без змін.

15.12.2023 на підставі акту перевірки від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення рішення № 10698/17000704, яким визначено пеню за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 103397,12грн.

Детально розрахунок пені наведений у Додатку № 17 до акту перевірки, з якого вбачається, що по зовнішньоекономічному експортному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020, укладеному з фірмою - нерезидентом «HEP Steep Gmbh», Австрія, пеню нараховано за період прострочення з 01.05.2023 по 16.05.2023 (16 днів) на суму простроченої заборгованості 53675,24 євро, що у гривневому еквіваленті становить суму у розмірі 2154105,47грн (нарахована сума пені становить 103397,12грн).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.12.2023 № 10698/17000704 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Як встановлено судом, позовні вимоги ТОВ "Завод металевих виробів" обґрунтовуються сукупністю різних правових підстав, а саме: процедурні (порушення порядку проведення перевірки) та матеріальні (неможливість нарахування пені в період дії карантинних обмежень, а також у зв`язку із здійсненням претензійної роботи).

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків;

застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Зокрема, згідно з п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої підстави як отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Як вбачається з наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 1720-п від 30.10.2023 позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 за період з 06.10.2022 по 31.10.2023 призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Згідно з абзацом другим пункту 78.2 ст.78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Оцінюючи доводи позивача щодо того, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 767-п від 18.05.2023 контролюючим органом було проведено позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту № Е0220-EF від 12.03.2020 за період з 01.09.2022 по 30.04.2023, тобто цією перевіркою, яка проводилася на підставі п. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, вже було проведено перевірку частини періоду, який перевірявся відповідачем на підставі наказу № 1720-п від 30.10.2023, а зокрема з 06.10.2022 по 30.04.2023, суд зазначає, що абзац другий п.78.2 ст.78 ПК України не забороняє проводити документальну позапланову перевірку, відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України за період, який раніше перевірявся, якщо предметом перевірки будуть інші питання, не охоплені попередніми перевірками, а також не забороняє проводити перевірку з тієї самої підстави, але за інший період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 815/3614/15.

Досліджуючи зміст акту перевірки від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006 суд зауважує, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області у ньому наголошено на тому, що в такому акті викладено результати позапланової виїзної документальної перевірки позивача за період з 01.05.2023 по 31.10.2023, що відображено як у назві акту перевірки, так і у вступній та описовій частинах. Суд зазначає, що вказаний період не був предметом перевірки, яка здійснювалася контролюючим органом на підставі наказу № 767-п від 18.05.2023 і позивач не заперечує цього факту.

Крім того, у додатку 17 «Розрахунок пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічних операціях» до акту перевірки від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006 контролюючим органом зазначено, що період порушення граничних строків розрахунків - з 01.05.2023 по 16.05.2023, який також не охоплений перевіркою контролюючого органу, що здійснювалася на підставі наказу № 767-п від 18.05.2023.

Підпунктом 86.7.4 п. 86.6 ст. 86 ПК України встановлено, що під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень, зокрема: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Суд зазначає, що акт перевірки від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006, додатки до такого акта перевірки, заперечення позивача на акт перевірки та відповідь на заперечення вих.№ 8009/Ж12/17-00-07-04 від14.12.2023 у своїй сукупності складають матеріали перевірки та є їх невід`ємною частиною.

Як слідує з відповіді на заперечення вих.№ 8009/Ж12/17-00-07-04 від 14.12.2023 контролюючий орган зазначив, що наказ № 1720-п від 30.10.2023 було прийнято згідно із інформацію, наведеною у листі Національного Банку України, в той же час під час виходу на перевірку було встановлено, що частина періоду, який вказано у повідомленні Національного банку України було перевірено попередньою перевіркою, а тому перевірявся період, який не був перевірений, а саме з 01.05.2023 по 31.10.2023, що і було вказано у акті перевірки.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що контролюючим органом на підставі наказу № 767-п від 18.05.2023 було проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача на підставі п. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України за період з 01.05.2023 по 31.10.2023, а акт перевірки від 13.11.2023 № 10160/Ж5/17-00-07-04/36697006 не містить відомостей про те, що перевіркою за результатами, якої складений такий акт, були охоплені питання, що були предметом попередніх перевірок платника податків.

На підставі вказаного вище, суд констатує, що контролюючим органом не було порушено заборони на проведення документальної позапланової перевірки питань, що були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, адже перевіркою, за результатами якої було прийнято оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення від 15.12.2023 № 10698/17000704, було охоплено період, який не досліджувався під час попередніх податкових перевірок, а саме з 01.05.2023 по 31.10.2023.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача про те, що недолік в оформленні направлення на перевірку від 01.11.2023 № 2726/Ж3/17-00-07-04 в частині дати, а саме зазначення "06.10.200" є істотним, оскільки він безпосередньо не зумовлює протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення. Некоректно зазначена дата (рік) у направленні є технічною помилкою, допущеною під час оформлення вказаного документу, при цьому позивач не скористався своїм правом недопуску посадової особи контролюючого органу до проведення перевірки й, оглянувши пред`явлене державним інспектором Шевчуком В.В. направлення на перевірку від 01.11.2023 № 2726/Ж3/17-00-07-04 та наказ № 1720-п від 30.10.2023, не висловив зауважень стосовно їх оформлення та допустив вказану посадову особу контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Отже, за даних конкретних обставин недолік в оформленні направлення на перевірку від 01.11.2023 № 2726/Ж3/17-00-07-04 не може вважатись достатньою та самостійною підставою для визнання відсутності правових наслідків такої і не свідчить про її незаконність.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII).

Особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями, зокрема, з експорту товарів регламентується статтею 13 Закону № 2473-VIII. Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (ч. 1 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи Правлінням Національного банку України прийнято Постанову від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану (далі - Постанова НБУ № 18).

Пунктом 14-2 Постанови № 18 встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (ч. 8 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Отже, контролюючий (податковий) орган у разі встановлення порушень строків проведення розрахунків в іноземній валюті нараховує пеню у визначених законом розмірах.

Оцінюючи доводи позивача в частині неправомірності нарахування пені за період дії в Україні карантину, введеного у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), суд зазначає наступне.

Положеннями Закону України "Про валюту і валютні операції" не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон України «Про валюту і валютні операції» та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.

Частинами першою - третьою статті 3 Закону України "Про валюту і валютні операції" передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Відповідно до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX "Перехідні положення" ПК України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Проте застосовне списання пені у сфері справляння податків і зборів не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин, саме такий правовий висновок зробив Верховний Суду у постанові від 13.02.2025 у справі № 520/7911/23.

Крім того, зміни до положень Закону України "Про валюту і валютні операції" здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону України "Про валюту і валютні операції" не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

Суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляді порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Зокрема, Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: « 13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426».

Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22, від 10.12.2024 у справі № 160/8372/23, від 07.11.2024 у справі № 380/9564/23, від 13.02.2025 у справі № 520/7911/23.

З приводу доводів позивача на необхідність врахування у цій справі правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 15.02.2024 у справі № 420/1538/23, то суд зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22 відступила від висновків, Верховного Суду, викладених як у вказаній постанові, так і у постановах від 28.03.2024 у справі № 380/17879/22, від 13.05.2024 у справі № 420/11208/23. Крім того, Судова палата у наведеній справі сформулювала і правовий висновок, що положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Таким чином, посилання на пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України як на одну з підстав для задоволення позову є помилковим.

Стосовно покликання позивача на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі № 460/25066/23, яке набрало законної сили, у спорі між тими ж сторонами, що і у цій справі, суд звертає увагу на таке.

За правилами частини четвертої ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що преюдиційними можуть бути за визначених у цьому Кодексі умов саме обставини встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Преюдиція не поширюється на правову оцінку таких обставин, оскільки відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, преюдиційне значення в межах цієї справи могли б мати лише встановлені судовим рішеннями у справі № 460/25066/23 факти, а не правові висновки суду щодо того чи поширюється положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України на застосування пені, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Суд також наголошує на тому, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а як вбачається з вказаного вище, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22 відступила від висновків Верховного Суду, якими керувався Рівненський окружний адміністративний суду у справі № 460/25066/23.

Крім того, суд звертає увагу на те, що судове рішення у справі № 460/25066/23 хоч і стосується нарахуванні пені за тим же зовнішньоекономічним контрактом, що й у справі, яка розглядається, однак в інший період часу, оформлена іншими товаросупровідними та платіжними документами. Відтак, оцінка таких документів судом в іншій справі жодним чином не встановлює преюдиційних фактів, які суд зобов`язаний врахувати при вирішенні цієї справи.

Надаючи правову оцінку доводам позивача в частині неправомірності нарахування пені у зв`язку із здійсненням заходів досудового врегулювання питання погашення заборгованості по експортному контракту, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.03.2020 ТОВ "Завод металевих виробів", як постачальник, уклав з покупцем - ХЕП СТІЛ ГМБХ (HEP STEEL GMBH) Контракт по постачання готової продукції № Е0220-EF (далі - Контракт № Е0220-EF), за умовами якого постачальник взяв на себе зобов`язання виготовити власними силами у повній відповідності із технічними вимогами/нормами та відповідними стандартами, а також іншою технічною документацією покупця продукцію із сировини, що була придбана постачальником за Контрактом S0120-EF від 14.01.2020 та Контрактом S0220-EF від 12.03.2020, а також будь-яким наступним контрактом на поставку сировини, який сторони укладуть між собою, в асортименті, кількості, якості, у строки та за ціною, що визначені у цьому контракті та додатках до нього, які погоджуються сторонами і є його невід`ємними частинами та поставити її покупцю, а покупець взяв на себе зобов`язання прийняти належним чином виготовлену готову продукцію та оплатити її на умовах, визначених у цьому контракті.

Розділом 11 "Право, що застосовується. Порядок вирішення суперечок" Контракту № Е0220-EF сторонами встановлено, що правом, яке регулює права та обов`язки сторін за цим Контрактом, є матеріальне право України (пункт 11.1); будь-які спори, що можуть виникнути під час виконання цього контракту, вирішуються сторонами шляхом переговорів (пункт 11.2); у разі недосягнення згоди щодо вирішення спору, який виникає із цього контракту або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, такий спір підлягає вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України згідно з його регламентом (пункт 11.3).

14.12.2022 позивач направив засобами кур`єрської пошти DHL (відправлення за штриховим ідентифікатором WAYBILL ) на адресу ХЕП СТІЛ ГМБХ (HEP STEEL GMBH) претензію за вих. № 1485/1 про стягнення заборгованості, в якій зокрема, зазначив, що в рамках Контракту № Е0220-EF він відвантажив 11.01.2022, 02.02.2022 та 06.10.2022 готову продукцію на загальну суму 53675,24 євро, які станом на дату написання претензії не сплачені, а тому звернувся з проханням негайно погасити існуючу заборгованість.

Як вбачається з акту перевірки та виписки по рахунку позивача в АТ КБ "Глобус" за 17.05.2023, сформованої 27.06.2023, валютна виручка за експортований товар по Контракту № Е0220-EF надійшла на рахунок позивача 17.05.2023 в сумі 54090,65євро / 2153370,41грн, з якої сума в розмірі 53675,24євро / 2136833,17грн зарахована в рахунок погашення заборгованості за експортовану 11.01.2022, 02.02.2022 та 06.10.2022 по вказаному контракту позивачем продукцію.

Таким чином, факт порушення встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів тривалістю 16 днів не тільки підтверджено матеріалами справи, але і не заперечується позивачем.

При цьому, суд критично оцінює дії позивача, які спрямовані на отримання простроченої заборгованості за поставлену продукцію шляхом надіслання позивачем претензії про стягнення заборгованості за вих.№ 1485/1 від 14.12.2022 на адресу покупця-нерезидента та з цього приводу зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 7 ст. 13 Закону № 2473-VIII підставою для не нарахування (зупинення нарахування) пені є лише: прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку. При цьому вказаною нормою передбачено, що строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа).

Проте, позивачем не надано суду підтвердження того, що останній звертався із відповідною заявою до суду, міжнародного комерційного арбітражу або до уповноваженого органу відповідної країни про стягнення на його користь заборгованості в розмірі 53675,24євро з покупця - ХЕП СТІЛ ГМБХ (HEP STEEL GMBH) по Контракту № Е0220-EF. Більше того, суд враховує, що позивач не вказував у поданій ним заяві чи інших документах на адресу суду у цій справі про те, що він використовував будь-який із способів звернення стягнення боргу, який передбачений ч. 7 ст. 13 Закону № 2473-VIII, а наполягав лише на тому, що здійснював лише претензійну роботу.

Суд зазначає, що листування з контрагентами, надсилання на їх адресу претензій в розумінні Закону України "Про валюту і валютні операції" не вважається зверненням до суду, міжнародного комерційного арбітражу або до уповноваженого органу, а тому не є підставою для зупинення чи не нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Тобто, доводи позивача про відсутність вини платника податків в даному випадку не може свідчити про дотримання ним вимог Закону № 2473-VIIІ та постанови Правління НБУ від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану».

Будь-яких інших, визначених законодавством, підстав для не нарахування пені за порушення, встановлених граничних строків розрахунків за експортними операціями позивач не наводить і судом з матеріалів справи їх існування не встановлено.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 15.12.2023 № 10698/17000704 є таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак скасуванню в судовому порядку не підлягає, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод металевих виробів" (вул. Соборна, 21,м. Сарни,Рівненська обл., Сарненський р-н,34503, ЄДРПОУ/РНОКПП 36697006)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК