Справа № 300/4802/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/4802/24 пров. № А/857/21137/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року у справі № 300/4802/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя (судді) в суді першої інстанції Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також відповідач 2), в якому просив суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії, а також скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у здійсненні перерахунку від 14.06.2024 О/р 11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (05.01.2022), з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки, зокрема згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи.

Позов обґрунтовує тим, що на виконання рішення суду у справі №300/3266/22 йому призначено пенсію за віком за Списком №2. При цьому, ОСОБА_1 звернувся 14.05.2024 до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи. Проте, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зареєстровано її як звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» та листом-відповіддю від 07.06.2024 №5590-4174/Ж-02/8-0900/24 пенсійний орган повідомив позивача про те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №300/3266/22 було зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію, при цьому заробітна плата за періоди роботи на території росії зарахована у нульовому варіанті, оскільки призначення і виплата пенсій громадянам України, які працювали за її межами, здійснюється згідно із пенсійним законодавством України, яке провадиться відповідно до Закону №1058, інших нормативно- правових актів. У зв`зку із цим, позивачем 07.06.2024 заповнено заяву про перерахунок пенсії на веб-порталі ПФУ в особистому кабінеті. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.06.2024 О/р 11 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Такі дії пенсійного органу та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.06.2024 О/р 11 позивач вважає протиправними, необґрунтованими та такими, що порушують права ОСОБА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (05.01.2022), з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки, зокрема згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією: архівна довідка від 13.07.2018 за №1632; архівна довідка від 23.07.2018 за №1756; довідка ТзОВ «КНГ-Сервис» про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.10.2018 за №757; довідка АТ «Белорусское УПНП и КРС» від 04.06.2021 за №783; архівна довідка від 30.10.2018 за №558 Ж/03; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №019/12; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №020/12; довідки ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №021/12; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №022/12; довідка ТзОВ «Буринжениринг» від 18.11.2012 за №017/12; довідка ТзОВ «Бурова Сервісна Компанія 1» від 22.09.2013 за №186/13; довідка про доходи від 29.09.2017 за №6; довідка про доходи від 29.09.2017 за №98; довідка про доходи від 29.09.2017 за №97; довідка ТзОВ «ВышТрансБур Сервис» від 05.08.2019 за №69.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344, майдан Свободи, Держпром, 3 під, 2 пов, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем 1 подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норми матеріального права, що привело до порушення в свою чергу норми процесуального права.

Зазначає, що позивачем не дотримано правил звернення до органів Пенсійного фонду, передбачених Порядком 22-1 га відповідно Головним управлінням надавалась тільки відповідь на звернення. Також представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області вказала, що за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19.06.2023. При цьому, в даному випадку позивач працював на території російської федерації, однієї з країн, яка підписала Угоду «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів», а також Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Враховуючи припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян. держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, згідно якої проводилось взаємне визнання та зарахування стажу, заробітна плата за спірний період не врахована.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що записами у трудовій книжці та довідками роботодавців, які долучені до матеріалів справи підтверджується факт його офіційного працевлаштування. Вказує, що при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови у зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не стосується періодів його трудової діяльності, що мали місце в час дії вказаної Угоди. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та висновків суду першої інстанції відповідач не надав. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком за Списком №2.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №300/3266/22 визнано протиправними та скасовано рішення Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії від 13.01.2022 за №81, від 07.04.2022 за №81 та від 03.06.2022 за №81. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 відповідний стаж як до загального страхового стажу, так і до пільгового, зокрема періоди роботи у російській федерації. Окрім цього, вказаним рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.01.2022 з дня звернення за пенсією.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 по справі №300/3266/22 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №300/3266/22 залишено без змін

Таким чином, рішення суду у справі №300/3266/22 набрало законної сили 11.01.2023.

На виконання вказаного судового рішення, відповідачем призначено позивачу пенсію, що не заперечується сторонами.

Однак, в подальшому, представником позивача направлено на адресу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області заяву про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи.

У відповідь на таку заяву ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 07.06.2024 №5590-4174/Ж-02/8-0900/24 повідомив позивача про те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №300/3266/22 було зобов`язано призначити пенсію. Також пенсійним органом зазначено, що заробітна плата за періоди роботи на території росії зарахована мені у нульовому варіанті, оскільки призначення і виплата пенсій громадянам України, які працювали за її межами, здійснюється згідно із пенсійним законодавством України, яке провадиться відповідно до Закону №1058, інших нормативно- правових актів». Окрім цього, вказано, що відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав- учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється згідно законодавства держави, на території якої вони проживають. Однак, з 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. При цьому, 23.12.2022 набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією, дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 .01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР. Водночас, зазначено що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 у справі №300/3266,22 виконане в межах покладених зобов`язань.

07.06.2024 ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії на веб-порталі ПФУ в особистому кабінеті, до якої долучив довідки про заробітну плату, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки та які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи. Зокрема, це архівна довідка від 13.07.2018 за №1632; архівна довідка від 23.07.2018 за №1756; довідка ТзОВ «КНГ-Сервис» про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.10.2018 за №757; довідка АТ «Белорусское УПНП и КРС» від 04.06.2021 за №783; архівна довідка від 30.10.2018 за №558 Ж/03; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №019/12; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №020/12; довідки ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №021/12; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №022/12; довідка ТзОВ «Буринжениринг» від 18.11.2012 за №017/12; довідка ТзОВ «Бурова Сервісна Компанія 1» від 22.09.2013 за №186/13; довідка про доходи від 29.09.2017 за №6; довідка про доходи від 29.09.2017 за №98; довідка про доходи від 29.09.2017 за №97; довідка ТзОВ «ВышТрансБур Сервис» від 05.08.2019 за №69.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.06.2024 О/р 11 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсія громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058 від 09.07.2003. При цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на територіях РРФСР по 31.12.1991. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності.

Оскільки, на думку позивача, пенсійний орган при перерахунку пенсії ігнорує довідки про заробітну плату, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки та вважаючи такі дії відповідача неправомірними, як і винесене спірне рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у здійсненні перерахунку від 14.06.2024 О/р 11, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (05.01.2022), з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки, зокрема згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 (далі - Закон №1058-IV).

Ч.1 ст.114 Закону №1058-IV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2024 ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії на веб-порталі ПФУ в особистому кабінеті, до якої долучив довідки про заробітну плату, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки та які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи, однак після опрацювання системою поданої заяви, згідно з принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області для розгляду даної заяви.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.06.2024 О/р 11 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсія громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058 від 09.07.2003. При цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на територіях РРФСР по 31.12.1991. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності.

Разом з тим, порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пункт 20 Порядку №637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 , останній у спірні періоди працював, зокрема:

- у періоди з 06.06.1985 по 15.03.1991 (5 років 9 місяців 9 днів) та з 16.03.1991 по 25.07.1994 (3 роки 4 місяці 9 днів) працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на посадах помічника бурильника та бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння відповідно;

- у період з 05.02.1996 по 21.12.1999 (3 роки 10 місяців 17 днів) працював бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 6 розряду в Стрийській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння Об`єднання «Західукргеологія»;

- у період з 10.01.2001 по 10.09.2001 (8 місяців 1 день) та працював бурильником 6 розряду експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Товаристві з обмеженою відмовідальністю «Бурнефть»;

- у період з 17.09.2001 по 10.01.2002 (3 місяці 4 дні) та працював буровим майстром по капітальному ремонту свердловин в Калуській нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння Державного геологічного підприємства «Західукргеологія»;

- у період з 16.02.2002 по 28.02.2002 (13 днів) працював бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 6 розряду в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Интернсф-тегазсервис»;

- у період з 01.03.2002 по 09.02.2003 (11 місяців 9 днів) працював бурильником 6 розряду експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КНГ-Сервіс»;

- у період з 04.11.2003 по 09.07.2004 (8 місяців 28 днів) працював бурильником 6 розряду в Закритому акціонерному товаристві виробничо-дослідного об`єднання «Регіон»;

- у період з 13.08.2005 по 24.10.2005 (2 місяці 12 днів) працював бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин в Акціонерному товаристві «Белорусское УПНП и КРС»;

- у період з 26.10.2005 по 31.08.2006 (10 місяців 6 днів) працював бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин на нафту та газ в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Варьеган-Ремонт»;

- у період з 15.09.2006 по 02.01.2007 (3 місяці 19 днів) працював бурильником 5 та 7 розрядів експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Спец УБР У ват»;

- у період з 10.01.2007 по 17.07.2007 (6 місяців 8 днів) працював бурильником 7 розряду експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»;

- у період з 18.07.2007 по 31.12.2007 (5 місяців 14 днів) працював інженером по глинистим розчинах в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»;

- у період з 01.01.2008 по 31.01.2009 (1 рік 1 місяць) працював інженером по бурінню в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»;

- у період з 01.02.2009 по 28.12.2009 (11 місяців) працював майстром бурової в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЗапСиббурнефть»;

- у період з 27.02.2010 по 31.08.2010 (6 місяців 2 дні) працював майстром бурової в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Буринжениринг»;

- у період з 01.03.2012 по 21.09.2013 (1 рік 6 місяців 21 день) працював керівником проекту в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бурова Сервісна Компанія-1»;

- у період з 23.09.2013 по 12.10.2017 (4 роки 20 днів) працював начальником цеху в інженерно-технічному відділі Товариства з обмеженою відповідальністю «Буровая Компания Сибирь»;

- у період з 18.10.2018 по 05.08.2019 (1 рік 6 місяців 21 день) працював начальником виробництва в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВьішТрансБур Сервис».

Колегія суддів зауважує, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції №58 та містять усі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Крім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Крім того, відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Так, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача, що регламентовано частиною 1, 10, 12 статті 20, частиною 16 статті 106 Закону №1058-IV.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі ст.24 цього Закон №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та, відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01 січня 2012 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом з тим, ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах №383 (далі-Порядок №383) при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

Апеляційний суд зазначає, що робота позивача на посадах, які передбачено Списком №2 виробництв, робіт, професій протягом спірних років підтверджується архівною довідкою від 13.07.2018 за №1632; архівною довідкою від 23.07.2018 за №1756; довідкою ТзОВ «КНГ-Сервис» про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.10.2018 за №757; довідкою АТ «Белорусское УПНП и КРС» від 04.06.2021 за №783; архівною довідкою від 30.10.2018 за №558 Ж/03; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №019/12; довідкою ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №020/12; довідки ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №021/12; довідка ТзОВ «ЗапСиббурнефть» від 18.11.2012 за №022/12; довідкою ТзОВ «Буринжениринг» від 18.11.2012 за №017/12; довідкою ТзОВ «Бурова Сервісна Компанія 1» від 22.09.2013 за №186/13; довідкою про доходи від 29.09.2017 за №6; довідкою про доходи від 29.09.2017 за №98; довідкою про доходи від 29.09.2017 за №97; довідкою ТзОВ «ВышТрансБур Сервис» від 05.08.2019 за №69 були видані на підставі відомостей особових рахунків, засвідчені печатками, містять дані про фактичні суми заробітної плати позивача та про відрахування у Пенсійний фонд російської федерації.

Як зазначено вище, фактично єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи за період з 2001 2019 роки у російській федерації є те, що з 01 березня 2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищевказані покликання пенсійного органу є необґрунтованими і безпідставними, оскільки Угода про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 була чинна як для України, так і для росії в спірні періоди роботи позивача, а тому такі обставини як повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та військова агресія по відношенню до громадян України, не може бути підставою для відмови пенсійним органом у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії, які мали місце до вказаних подій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на призначення пенсії чи її перерахунок не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування документів з російської федерації.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності у російській федерації, буде непропорційним обмеженням права особи на пенсійне забезпечення через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду рф (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, та факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів у трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.

Крім того, порушення страхувальником порядку сплати страхових внесків не може тягнути негативні наслідки для застрахованої особи у виді не зарахування періодів роботи до страхового стажу; позивач не може нести відповідальність у виді позбавлення права на включення вищевказаних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, тому позивач має право на врахування до його страхового стажу спірних періодів.

Колегія суддів повторно зазначає, що припинення участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не стосується періодів трудової діяльності позивача, оскільки останній працював у російській федерації в той час, коли міжнародні договори були чинними, тому у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації (з 2001 по 2019 роки), а також і заробітну плату, отримувану під час виконання такої роботи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у здійсненні перерахунку від 14.06.2024 О/р 11, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах по Списку №2 з моменту її призначення (05.01.2022), з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у підприємствах, розташованих в російській федерації за період з 2001 року по 2019 роки, зокрема згідно довідок, які надавались при зверненні за пенсією і наявні в матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Так, у рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року у справі № 300/4802/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник