Справа № 305/242/25
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 305/242/25
Провадження по справі 2-а/305/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Веклюк А.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Прокіп`юк Оксана Юріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Прокіп`юк О.Ю., звернулися у суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено оскаржувану постанову № 2383 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Відповідно до мотивувальної частини постанови: «06.01.2025 близько 09:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки надісланої засобами поштового зв`язку №785, яка була йому надіслана поштою та повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024, як адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема,з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце,зазначені в повістці». Вказану вище постанову позивач вважає незаконною, з огляду на такі обставини. Так, позивач, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті. Але фактично проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою Буштинською сільською радою, Тячівського району, Закарпатської області, №52 від 17 січня 2025 року. Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто за місцем зареєстрованого місця проживання. Має номер в реєстрі «Оберіг» 3. ОСОБА_1 зареєстрований у мобільному додатку «Резерв+» та вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та оновив свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+». Відповідно до відомостей електронного військово-облікового документу, позивач зазначив свою адресу проживання АДРЕСА_2 , мобільний телефон, адресу електронної пошти, статус даних оновлені вчасно. Будучи особою з інвалідністю третьої групи, маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей, згідно Правил перетину Державного кордону, позивач має право на виїзд за кордон. Так, 28 листопада 2024 року , ОСОБА_1 виїхав за кордон на лікування, а коли 05 січня 2024 року повертався до України, йому на кордоні повідомили,що він перебуває у розшуку та вручили повістку ІНФОРМАЦІЯ_4 №УЖ 045817 від 05.01.2025, з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, 08.01.2025. Позивач не став чекати 08 січня 2025 року та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 06 січня 2025 року, де йому повідомили,що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, надісланою йому поштою. При оформленні протоколу позивачу не було повідомлено, які саме дані він не оновив і яка була причина виклику. Позивач вказаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував. Він дійсно з кінця листопада до початку січня не перебував за адресою свого проживання АДРЕСА_2 , однак за даною адресою весь час була присутня його дружина ОСОБА_2 , тому повістка могла бути вручена їй як члену сім`ї, від якої він міг знати про виклик за повісткою. Отже, в період з 28 листопада 2024 року до 05 січня 2025 року позивач, ОСОБА_1 не отримував жодної кореспонденції поштовим зв`язком, у т.ч. з ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не був повідомлений належним чином ані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , ані працівниками Укрпошти про наявність у поштовому відділенні поштового відправлення на його ім`я. За змістом протоколу та оскаржуваної постанови від 06.01.2025, позивач не з`явився до відповідача за повісткою, що підтверджується повідомленням Укрпошти, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата, тобто, незрозуміло, чим підтверджується неявка по повістці без поважних причин. При цьому, ані дзвінка, ані СМС-повідомлення про наявність поштового відправлення позивач не отримував, а дізнався про виклик його до РТЦК лише 05.01.2025 на Державному кордоні. Також зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ним ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема, не враховуючи примітки до ст.210 КУпАП, відповідач не зазначив ані у протоколі, ані в постанові, які саме відомості не були оновлені позивачем, чи які підлягали уточненню, та не навів доказів того, що ним були вжиті заходи щодо отримання персональних даних позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії. Крім того, до протоколу не долучено письмових доказів на підтвердження неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних позивача з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателем яких є державні органи. Отже, відсутні передбачені законом умови, за яких позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Оскаржувану постанову №2383 від 06 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 отримав 13 січня 2025 року, про що зазначено у самій постанові. На розгляді протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та винесення оскаржуваної постанови Позивач присутній не був, оскільки про такий розгляд не повідомлявся. Тому наявні достатні підстави для поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку з викладеним позивач просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 17000 гривень штрафу. Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Прокіп`юк О.Ю. у судове засідання не з`явилися. Натомість через канцелярію суду представник позивача подала заяву, яка обґрунтована наступним. Так, у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно повістки №1435300 від 26.11.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, 09 грудня 2024 року о 14:00 годину, яка йому була надіслана 29.11.2024 та відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» від 18.12.2024 повернута до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання. Таким чином, днем проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання є 18 грудня 2024 року. Натомість повісткою, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик ОСОБА_1 на 09 грудня 2024 року 14:00 годину для уточнення даних. Таким чином, поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 грудня 2024 року, тобто на 9 днів пізніше від дня, який був визначений для явки позивача до ТЦК - 09.12.2024. Відтак в розумінні п.41 Порядку №560, вважається належно оповіщеним про виклик до ТЦК лише 18 грудня 2024, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у оскаржуваній постанові та Відзиві про те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 09.12.2024 14:00 не з`явився за викликом до ТЦК. Разом з тим, представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Крім того зазначила щодо розгляду справи за їх відсутності

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Проте, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Крім того, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Так, 06.01.2025 року близько 09:30 години, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де при звірці його військово-облікових даних, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки №1435300 від 26.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.12.2024 року о 14-00 годині, номер поштового відправлення №785, яка була йому надіслана 29.11.2024 року засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 25.12.2024 року як адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 18.12.2024 року, про що було складено відповідний протокол №2383 від 06.01.2025 року. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги абз.1 ч. 1 та абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, гр. ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином в розумінні пункту 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року та вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Того ж дня, 06.01.2025 року, о 17:00 годину, матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, були передані на розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що ОСОБА_1 був проінформований та засвідчив це своїм особистим підписом у протоколі №2383 від 06.01.2025 року, другий примірник протоколу ОСОБА_1 було вручено, що він також засвідчив власним підписом, права та обов`язки особи, що притягається до адміністративної відповідальності та зміст ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснено, що він також засвідчив власним підписом у протоколі №2383 від 06.01.2025 року. За отриманням копії постанови ОСОБА_1 з`явився 13.01.2025 і йому було вручено копію постанови №2383 від 06.01.2025 року, про що він особисто розписався у вказаній постанові 13.01.2025, засвідчивши це особистим підписом. Позивач визнає той факт, що він скористався своїм правом на виїзд за кордон, тобто будучи військовозобов`язаним, залишив адресу свого задекларованого місця проживання, виїхав за кордон та не повідомив про це ІНФОРМАЦІЯ_5 де він перебуває на обліку. Його відсутність за адресою його задекларованого місця проживання підтверджується зокрема, як його поясненнями до протоколу №2383 від 06.01.2024 року, так і довідкою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ф. 20. Крім того, позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 09.12.2024р до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт того, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.01.2025р. жодним чином не скасовує його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 210-1 КУпАП та не є поважною причиною неявки за викликом у минулому. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; судові витрати залишити за позивачем.

Дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно до повістки №1435300 від 26.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.12.2024 року о 14 годині для уточнення даних.

Вказану повістку за номером поштового відправлення №785 було надіслано 26.11.2025 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 засобами поштового зв`язку та повернуто відправнику оператором поштового зв`язку 25.12.2024 року з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно до Довідки Ф.20 Про причини повернення поштового відправлення.

Описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №785 підтверджується відправка позивачу повістки №1435300 від 26.11.2024 на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Протоколом б/н про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП від 06.01.2025 встановлено, що 06.01.2025 близько 09:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки надісланої засобами поштового зв`язку №785, яка була йому надіслана поштою та повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024, як адресат відсутній за вказаною адресою. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема,з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце,зазначені в повістці. Отже ОСОБА_5 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з постанови №2383 від 06.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на громадянина ОСОБА_1 постановлено накласти штраф у сумі 17 000 гривень.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.01.2025 №52, за адресою АДРЕСА_2 до складу сім`ї ОСОБА_2 входить чоловік ОСОБА_1 та троє неповнолітніх дітей.

Відповідно до скріншоту з додатку «Резерв+», адреса проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , дата уточнення даних 22.10.2024.

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 16.03.2023, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби на підставі довідки ВЛК від 16.03.2023 року №55/06, підлягає повторному медичному пересвідченю 16.03.2028.

Згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , ОСОБА_1 перебував за кордоном з 28.11.2024 по 05.01.2025.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_3 від 29.01.2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Згідно посвідчення НОМЕР_4 від 20.12.2022, ОСОБА_1 є особою з 3 групою інвалідності.

Вирішуючи позовну заяву ОСОБА_1 суд керується наступними положеннями законодавства.

Щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови, дана постанова прийнята 06 січня 2025 року. Вказану постанову позивач отримав 13січня 2025 року, про що зазначено у самій постанові.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 22 січня 2025 року, тобто у десятиденний строк після отримання спірної постанови.

За таких обставин суд приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Копією повістки №1435300 від 26.11.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, засвідчується, що вона була надіслана ОСОБА_1 та відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» від 18.12.2024 повернута до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання.

Таким чином, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання є 18 грудня 2024 року. В свою чергу повісткою здійснено виклик ОСОБА_1 на 09 грудня 2024 року. Отже, поштове відправлення повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_2 18 грудня 2024 року, тобто на 9 днів пізніше від дня, який був визначений для явки позивача до ТЦК 09 грудня 2024. Відтак в розумінні п.41 Порядку №560, вважається належно оповіщеним про виклик до ТЦК лише 18 грудня 2024 року.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача і його представника, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виклик на 09.12.2024, оскільки вважається належним чином оповіщеним 18.12.2024 року.

На підставі викладеного, відсутня подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_6 про накладення на ОСОБА_1 17000 гривень штрафу є протиправною, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Постанову про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП належить скасувати і закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У позовній заяві не ставилось питання щодо вирішення судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити такі за позивачем.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Прокіп`юк Оксана Юріївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_7 про накладення на ОСОБА_1 17 000 гривень штрафу скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП закрити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_2 .

Представник позивача, адвокат Прокіп`юк Оксана Юріївна, місцезнаходження: м. Рахів, вул. Карпатська, буд. 8а Закарпатської області.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.