Справа № 480/1467/25
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
25 лютого 2025 року Справа № 480/1467/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соп`яненко О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області яка полягає у ненарахуванні та невиплаті суддівської винагороди судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 3 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року у розмірі 2684 грн. 00 коп.;
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області яка полягає у ненарахуванні та невиплаті суддівської винагороди судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 за період з 1 січня 2024 року по 15 листопада 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року у розмірі 3028 грн. 00 коп.;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області нарахувати судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівську винагороду на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за період з 3 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року у розмірі 2684 грн. 00 коп.;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області нарахувати судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 суддівську винагороду на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за період з 1 січня 2024 року по 15 листопада 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року у розмірі 3028 грн. 00 коп.;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області виплатити судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 різницю між фактично нарахованим і виплаченим розміром суддівської винагороди за період із 3 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року та перерахованим розміром суддівської винагороди за цей період, з утриманням з виплачених сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрацій України в Сумській області виплатити судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 різницю між фактично нарахованим і виплаченим розміром суддівської винагороди за період із 1 січня 2024 року по 15 листопада 2024 року та перерахованим розміром суддівської винагороди за цей період, з утриманням з виплачених сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків для виплати судді Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_1 різниці між фактично нарахованим і виплаченим розміром суддівської винагороди за періоди з 3 жовтня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 1 січня 2024 року по 15 листопада 2024 року, та перерахованим розміром суддівської винагороди за цей період виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня кожного календарного року.
Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Так, відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Суд звертає увагу, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Зазначені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спірним питанням у цьому спорі є питання нарахування та виплата позивачу суддівської винагороди за такі періоди: з 03 жовтня 2023 року до 31 грудня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 15 листопада 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102 гривні.
Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, неодноразово наголошував, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 за № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.
Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у рішенні Верховного Суду у справі №260/3564/22 від 06.04.2023.
Як слідує із тексту позовної заяви, в обгрунтування поважності пропуску строку, позивач посилається на ті обставини, що порушення його прав розпочалося 03.10.2023 та триває по сьогоднішній день, тому така протиправна бездіяльність відповідачів є триваючим порушення його прав.
Суд зауважує про те, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на суддівську винагороду в той момент, коли не отримав її в повному обсязі, як він вважає.
Але позивач отримуючи щомісячно суддівську винагороду не в повному обсязі, протягом тривалого часу не звертався до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Такі дії не можуть вважатися такими, що вчинені в розумний строк, без обґрунтованих зволікань.
Таким чином, позивачем не доведено поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом, що свідчить про недоліки позову.
Натомість даний позов пред`явлено до суду 24.02.2025, що свідчить про недотримання встановленого тримісячного строку на звернення до суду, у частині, що стосується спірних правовідносин, що виникли з 03.10.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 15.11.2024.
Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Соп`яненко