Справа № 520/13665/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 р. Справа № 520/13665/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., по справі № 520/13665/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку у зв`язку з не проведенням з вини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплати ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки з дня, наступного після звільнення, а саме з 14.03.2023 по 14.09.2023;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 196 404,75 грн. у зв`язку з не проведенням з вини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплати ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки з дня, наступного після звільнення, а саме з 14.03.2023 по 14.09.2023;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з не проведенням з вини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплати у день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки з дня, наступного після звільнення, а саме з 14.03.2023 по 14.09.2023 в розмірі 196 404,75 грн;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 витрати на правову професійну допомогу в розмірі 6056,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у нарахуванні та виплаті середнього заробітку у зв`язку з не проведенням з вини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплати ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки з дня, наступного після звільнення, а саме з 14.03.2023 по 14.09.2023.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку з не проведенням з вини військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплати ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки з дня, наступного після звільнення, а саме з 14.03.2023 по 14.09.2023, відповідно до Постанови КМ України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

18.09.2024 позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 056,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №520/13665/24.

Позивач, не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 056,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що стягненню підлягають саме здійснені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, а не ті, що відбудуться в майбутньому, оскільки останній не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.

Стверджує, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.01.21 року у справі № 280/2635/20.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому відсутні підстави для їх стягнення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 заявлено про стягнення витрат на правову професійну допомогу в розмірі 6056,00 грн. у позовній заяві.

Разом з позовною заявою надано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 10.08.2023, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок суми судових витрат, розрахунок вартості наданої правової допомоги з детальним описом послуг.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 позовну заяву позивача задоволено частково. Питання відшкодування витрат на правову допомогу судовим рішенням не вирішувалося.

Позивачем 18.09.2024 направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 056,00 грн.

Разом з заявою надано: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, розрахунок вартості наданої правової допомоги за Договором про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 10.08.2023 з детальним описом послуг (виконаних робіт).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав не надання документів на підтвердження їх сплати, оскільки згідно з ч.7 ст. 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

У пункті 17 постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18 викладено висновок, згідно з яким, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц зазначив, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у Рішенні по справі Бєлоусов проти України (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: 115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром фактично понесеними (див. вищезазначене рішення у справі Савін проти України (Savin V. Ukraine), n. 97).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 440/12065/21, від 11 червня 2024 року у справі № 380/2696/21, яку суд враховує відповідно до ч.5 ст.242 КАС України .

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягає наведена вище судом апеляційної інстанції правова позиція Верховного Суду.

Крім того, подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №340/4492/22, від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 05.03.2021 у справі №200/10801/19-а, від 16.03.2021 у справі №520/12065/19, а також у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, відповідно до яких відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За вказаних обставин суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволені заяви про винесення додаткового рішення, у зв`язку з чим додаткове рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви позивача.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правова допомога позивачу надавалась адвокатом Міщенко Н.В. на підставі договору про надання професійної правничої/правової допомоги від 10.08.2023.

Судом встановлено, що позивачем заявлено про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6056,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, наданих Адвокатом Міщенко Н.В. в сумі 6056,00 грн надано до суду копії:

- договору про надання професійної правничої/правової допомоги від 10.08.2023;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 15.05.2024;

- розрахунок вартості наданої правової допомоги за Договором про надання професійної правничої/правової допомоги б/н від 10.08.2023 з детальним описом послуг (виконаних робі) від 15.05.2024.

Відповідно до розрахунку вартості наданої правової допомоги з детальним описом послуг (виконаних робі) від 15.05.2024, одна година роботи адвоката коштує 1211.20 грн.

Надано:

- консультацію ОСОБА_1 з питання права на виплату середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, витрачено 30 хвилин, вартість 605,60 грн.;

- аналіз наданих ОСОБА_1 документів, необхідних для підготовки позовної заяви до військової частини НОМЕР_1 , витрачено 30 хвилин, вартість 605,60 грн.;

- вивчення судової практики з питання нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні, витрачена 1 година, вартість 1211,20 грн.;

- складання позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , витрачено 3 години, вартість 3633,60 грн.

Всього, ОСОБА_1 надано правову допомогу на суму 6 056,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, аналізуючи зміст наданих позивачу в суді першої інстанції послуг, слід вказати, що фактично результатом представництва інтересів позивача у суді першої інстанції стало складання адвокатом позовної заяви, відповіді на відзив та заяви про ухвалення додаткового рішення та розподіл витрат на правничу допомогу.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції надано заяву про зменшення судових витрат, обґрунтовану відсутністю доказів їх оплати.

Проте вказана обставина не є підставою для зменшення витрат, оскільки з урахуванням ч. 7 ст. 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Крім того, заява відповідача не містить розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення, підлягає задоволенню, та на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 6056,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року по справі № 520/13665/24, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, при невірному встановленню обставин справи та підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 по справі № 520/13665/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу у справі №520/13665/24 - задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова