Справа № 520/33881/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Справа № 520/33881/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до приватної фірми Чарівник про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість по сплаті внесків у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 410,84 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач перебуває на обліку у позивача. Товариству було направлено лист про наявність заборгованості зі сплати внесків у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Заборгованість у добровільному порядку не була погашена, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. У зв`язку із цим звернувся до суд із вказаним позовам. Просить такий задовольнити.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Ухвалою суду від 16.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Приватна фірма «Чарівник» є юридичною особою, , місцезнаходження місто Харків, вулиця Аерокосмічна, будинок № 90; з поміткою «свідоцтво про державну реєстрацію недійсне», дата державної реєстрації: 06.10.1992, дата запису в реєстрі: 30.10.2013, номер запису: 0057171.

Дані обставини підтверджено відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.02.2025 № 1125214.

Суд установив, позивач звертався із листом до відповідача, у якому містилась інформація щодо необхідності сплати заборгованість по сплаті внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності станом на 01.01.2023, за юридичною адресою відповідача місто Харків, вулиця Аерокосмічна,90 та таке вручено відповідачу 17.12.2024.

Однак відповідачем в добровільному порядку не сплачено заборгованість по сплаті на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності станом на 01.01.2023.

При цьому, доказів неправомірності обчислення вказаної заборгованості матеріали справи не містять; будь-яких заперечень щодо її розміру не було подано ані до позивача, ані до суду.

01.05.2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в результаті реорганізації. Правонаступник - Пенсійний фонду України.

Відповідно п.7 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п.1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року №28-2 Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Таким чином, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правонаступником всього майна, майнових, немайнових прав та зобов`язань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо всіх його кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які заперечуються сторонами.

Отже, відповідач знаходиться на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та має заборгованість по сплаті страхових внесків у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в оспорюваній сумі. Заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати на підприємстві і передана головному управлінню Пенсійного фонду України Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

Передача заборгованості зі сплати зазначених страхових внесків проведена згідно з частинами 5 та 7 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання пункту 2 постанови правління Пенсійного фонду України Харківської області від 10 січня 2023 року №1-1 «Про заходи щодо виконання постанов Кабінету Міністрів від 27 грудня 2022 року №1442 та від 30 грудня 2022 року №1467» і оформлена актом прийому-передачі заборгованості по сплаті внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності станом на 01.01.2023, що підтверджено витягом з Акту прийому-передачі вказаної заборгованості відносно відповідача.

Згідно з пункту 7 розділу VІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-XIV від 23 вересня 1999 року стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Абзацом п`ятим пункту 7 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Отже, стягнення із страхувальників заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яка не сплачена до 01.01.2011 здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості.

Згідно частини першої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" спори, що виникають із правовідносин, передбачених цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Частиною другої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості не застосовується.

Разом із тим, 03.03.2011 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання від 01.07.2010 №2390-VI (далі Закон 2390-VI), яким було внесено зміни до Закону №755-IV.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб, державна реєстрація яких була проведена до 01.07.2004, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, закінчився 03.03.2012. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про юридичних осіб, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

25.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» від 25.03.2014 №1155-VII (далі - Закон №1155-VII).

Цим Законом пункт 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону №755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

До того ж Законом №1155-VII виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI.

Основною метою Закону №1155-VII є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01.07.2004 та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.

Для досягнення цієї мети Законом №1155-VIІ внесені зміни до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VІ щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відсутність офіційного підтвердження у відповідача статусу юридичної особи шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №260/81/19.

Таким чином, оскільки позивач не мав статусу юридичної особи, адже свідоцтво про державну реєстрацію визнано недійсним у 2013 році та виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, суд прийшов висновку, що відповідач безпідставно нарахував позивачу заборгованість по оплаті внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності станом на 01.01.2023 у розмірі 410,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання про залишення адміністративного позову без задоволення.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за подання адміністративного позову не включається до складу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у адміністративному позові головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до приватної фірми Чарівник про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, 5, ;

відповідач приватна фірма Чарівник, місцезнаходження місто Харків, вулиця Аерокосмічна, будинок № 90, .

Повне судове рішення складено суддею 27.02.2025.

Суддя М. І. Садова