Справа № 240/11753/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11753/24

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

27 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників: позивача - Севч М.В.; відповідача - Лафицького О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" до Головне управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення №8 від 28.05.2024 року про застосування фінансових санкцій в розмірі 1 168 777,57 грн.

На обгрунтування доводів звернення Позивач зазначав, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне ненарахування та несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є протиправним на підлягає скасуванню.

Так, Відповідачем не враховано, що платником самостійно були подані уточнюючі звітні податкові розрахунки, в яких підприємством самостійно були донараховані відповідні суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таке донарахування відбулося по причині неприйняття системою електронного обліку своєчасно поданих звітних розрахунків. Більш того, Відповідач не врахував, що згідно положень пункту 9-11 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за виявлені порушення, так як вони були вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічно, на думку представника Позивача, Відповідач не врахував, що згідно положень пункту 9-21 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" до Головного управління ДПС у Житомирській області - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивачем у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати оскаржене рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Представником Відповідача, на апеляційну скаргу подано відзив відповідно до якого Головне управління ДПС у Житомирській області проти задоволення апеляційної скарги заперечили, зазначив, що за результатами проведеної документальної перевірки правомірно зроблено висновок про наявність підстав для застосування до платника фінансових санкцій за донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 10 відсотків донарахованої суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Крім того, на думку Відповідача, донарахування самим Позивачем своєчасно не нарахованого єдиного внеску за відокремлені підрозділи, свідчить про допущені платником порушення вимог законодавства щодо порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які, не підпадають під дію мораторію, передбаченого пунктами 9-11 та 9-21 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Саме такі порушення стали підставою для застосування оскаржуваних фінансових санкцій.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав застосування податковим органом до платника єдиного внеску штрафних санкцій регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено, що в період з 28.12.2023 року по 24.01.2024 року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 року по 30.09.2023 року, про що складено акт перевірки від 14.02.2024 року.

За результатами такої перевірки 06.03.2024 року винесено рішення №8 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" фінансових санкцій в розмірі 1 169 487,32 грн.

Вказане рішення Позивачем оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України. За результатами розгляду скарги рішенням ДПС України від 17.05.2024 року скаргу задоволено частково, рішення №8 від 06.03.2024 року - скасовано, а Головне управління ДПС у Житомирській області зобовязано винести нове рішення з урахуванням вимог пункту 9-21 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI.

Відповідачем на виконання рішення ДПС України від 17.05.2024 року винесено оскаржуване рішення №8 від 28.05.2024 року про застосування фінансових санкцій в розмірі 1 168 777,57 грн. Підстава, порушення платником вимог п.1,п.4 ч.2 ст.6 та ч.2 ст.9 Закону №2464-VI.

Суть допущеного платником порушення зведена до донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за відокремлені підрозділи за відповідні звітні періоди, що відповідно до вимог пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI є самостійною підставою для застосування фінансових санкцій у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Таким чином, суд першої інстанції визначив, що суть спірних відносин по даній справі зведена виключно до правомірності оскаржуваного рішення №8 від 28.05.2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" фінансових санкцій в розмірі 1 168 777,57 грн. за донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, судом встановлено, що Позивач має статус юридичної особи та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в тому числі відносно структурних підрозділів.

За приписами пункту 1 частини 2 статі 6 Закону №2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску, в тому числі відносно структурних підрозділів.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2 статі 6 Закону №2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний також подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем протягом спірного періоду самостійно було донараховано суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом подання відповідної звітності відносно структурних підрозділів після закінчення граничних строків, а саме:

- в березні 2020 року донараховано 304,44 грн. єдиного внеску на суму заробітної плати (за ставкою 22%) працівника за січень 2020 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у лютому 2020року (прострочення становить 2 місяці);

- у грудні 2021 року донараховано 973,34 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності працівникам (за ставкою 22%) за вересень 2020 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у жовтні 2020 року (прострочення становить 15 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 3 576,99 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності працівникам (за ставкою 22%) за жовтень 2020 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2020 року (прострочення становить 14 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 8 015,01 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності працівникам (7062,11 грн. за ставкою 22% та 952,90 грн. за ставкою 8,41%) за листопад 2020 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у грудні 2020року (прострочення становить 13 місяців);

- у грудні 2021року донараховано 13 316,54 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності працівникам (13 098,61 грн. за ставкою 22% і 217,93 грн. за ставкою 8,41%) за грудень 2020 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у січні 2021 року (прострочення становить 12 місяців);

- у жовтні 2021 року донараховано 2 508,26 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за січень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 6 місяців);

- у листопаді 2021року донараховано 790 565,64 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності та заробітній платі працівникам (16882,51 грн. за ставкою 22%, 534,61 грн. за ставкою 22%, 747 971,80 грн. за ставкою 22%, 16 203,01 грн. за ставкою 8,41%, 8 834,08 за ставкою 22% і 139,63 грн. за ставкою 8,41%) за січень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 7 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 504,09 грн. єдиного внеску на допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами (за ставкою 22%) за січень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021року (прострочення становить 8 місяців);

- у січні 2022 року донараховано 1 342,88 грн. єдиного внеску на заробітну плату (за ставкою 22%) за січень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 9 місяців);

- у жовтні 2021 року донараховано 2 925,04 грн. єдиного внеску на заробітну плату (за ставкою 22%) за лютий 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 6 місяців);

- у листопаді 2021 року донараховано 713 812,70 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності та заробітній платі працівникам (17 565,88 грн. за ставкою 22%, 641,17 грн. за ставкою 22%, 674 278,68 грн. за ставкою 22%, 15 420,65 грн. за ставкою 8,41%, 5 529,22 за ставкою 22% і 377,10 грн. за ставкою 8,41%) за лютий 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 7 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 1 482,07 грн. єдиного внеску по тимчасовій непрацездатності працівникам та на допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами (відповідно 1 411,44 грн. і 70,63 грн. за ставкою 22%) за лютий 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021року (прострочення становить 8 місяців);

- у січні 2022 року донараховано 1 721,50 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за лютий 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 9 місяців);

- у жовтні 2021 року донараховано 2 482,51 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за березень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 6 місяців);

- у листопаді 2021 року донараховано 778 288,49 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності та заробітній платі працівникам (18672,25 грн. за ставкою 22%, 739 126,68 грн. за ставкою 22%, 15 458,79 грн. за ставкою 8,41%, 4 952,87 грн. за ставкою 22% і 77,90 грн. за ставкою 8,41%) за березень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 7 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 2 838,05 грн. єдиного внеску по тимчасовій непрацездатності працівникам та на допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами (відповідно 2 187,36 грн. і 650,69 грн. за ставкою 22%) за березень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 8 місяців);

- у січні 2022 року донараховано 1 424,68 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за березень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у травні 2021 року (прострочення становить 9 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 4 525,46 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам та на допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами ( відповідно 3 013,20 грн. та 1 512,26 грн. за ставкою 22%) за квітень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у серпні 2021 року (прострочення становить 5 місяців);

- у грудні 2021 року донараховано 1 361,03 грн. єдиного внеску на допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами (за ставкою 22%) за травень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у серпні 2021 року (прострочення становить 5 місяців);

- у лютому 2022 року донараховано 1 520,57 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за липень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2021 року (прострочення становить 4 місяці);

- у лютому 2022 року донараховано 1 551,45 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за серпень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2021 року (прострочення становить 4 місяці);

- у листопаді 2021 року донараховано 52,37 грн. єдиного внеску на допомогу по тимчасовій непрацездатності працівників (за ставкою 22%) за серпень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2021 року (прострочення становить 0 місяців);

- у лютому 2022 року донараховано 1 580,72 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за вересень 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2021 року (прострочення становить 4 місяці);

- у лютому 2022 року донараховано 92,43 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за вересень 2021року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у листопаді 2021 року (прострочення становить 4 місяці);

- у травні 2022 року донараховано 7 88,87 грн. єдиного внеску на заробітну плату працівникам (за ставкою 22%) за листопад 2021 року, що підлягала обчисленню та відображенню у звітності ще у лютому 2022 року (прострочення становить 4 місяці), а всього на загальну суму 2 337 555,13 грн.

Таким чином, відповідно до розрахунку, долученого до оскаржуваного рішення Відповідача від 28.05.2024 року, вбачається, що всі перелічені дії (епізоди) щодо донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску мали місце до початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, а тому не підпадають під дію мораторію пов"язаного з введенням військового стану.

Суд також зазначив, що Позивачем не заперечуються суми самостійно донарахованого єдиного внеску, періоди за які відбулося таке донарахування, базу та ставки його нарахування та порушення граничних строків таких нарахувань.

При цьому, розмір застосованих до Позивача фінансових санкцій (1 168 777,57 грн.) визначався саме відповідно до вимог п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що доводи Позивача (його представника) не узгоджуються із вимогами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та є наслідком помилкового трактування наведеного.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд першої інстанції виходив з того, що суть спірних відносин у даній справі зведена виключно до правомірності оскаржуваного рішення М8 від 28.05.2024 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" фінансових санкцій в розмірі 1168177,57 грн. за донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте даний висновок не відповідає дійсності, оскільки як з"ясовано у судовому засіданні, ТОВ «ОЙЛГАЗТРЕЙД» порушено саме порядок і строки подання звітності, а не донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що ними вчасно нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум.

Вказана обставина відповідачем не спростована, а в рішенні №8 від 28.05.2024р. вказано, що за наслідками перевірки донараховано 0,00 грн. єдиного внеску.

Крім цього, зазначена обставина підтверджується роздруківкою з електронного кабінету платника податків, відомостями, платіжними дорученнями про перерахування ЄСВ. За весь період 2021 року у підприємства відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ.

Таким чином, мова може йти лише про несвоєчасну подачу позивачем звітності з ЄСВ за 1-й квартал 2021 року, як певний період.

Як пояснив представник позивача, за перший квартал 2021 року почала здаватись нова об`єднана форма звіту по Єдиному соціальному внеску (ЄСВ), в якому було поєднано місячні звіти по єдиному соціальному внеску та звіт 1ДФ, термін подачі звіту - 11.05.2021року. На портал ДПС позивачем було вчасно надіслано 50 звітів (по кількості відокремлених підрозділів), які було прийнято всі, крім основного. Коли надсилався основний звіт по підприємству він відхилявся по тій причині, що після успішної здачі Розрахунку з типом «Звітний» подання іншого звіту з типом «Звітний» заборонено. «Гаряча лінія ДПС» про причину помилки інформації надати не змогла, порадили звернутись до Пенсійного фонду, який теж не дав жодного пояснення. Адміністратор програми "МЕДОК", до якого звернувся позивач, повідомила про те, що дані помилки виникають масово. Після чергового дзвінка на «гарячу лінію ДПС» питання було переадресовано на технічний відділ, який повідомив про те, що звіт по підрозділу 04№02 Новомосковськ було прийнято як основний звіт по підприємству і його коригування заборонено програмою. Після чого в електронному кабінеті було написано лист в ДПІ (№21533 дата 23.07.2021 01:07:12 Реєстраційний індекс 21533/60, додається) з проханням вилучити звіт по підрозділу. Але лист залишився без відповіді, звіт - невідкликаним.

У роз`ясненні ДПС щодо подачі звіту по підрозділу ( https://evp.tax.gov.ua/media- ark/news-ark/print-466507.html) сказано: «Юридична особа під час подання Розрахунку за відокремлений підрозділ зазначає дані про відокремлений підрозділ в рядку 032 заголовної частини Розрахунку.

При заповненні Розрахунку має здійснюватись контроль відповідності значення рядка 032 Кодифікатору адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад для розрахунку та додатків 4ДФ (реалізація контролю після запровадження еталонного довідника "Кодифікатор адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад").

Якщо для пакета значення поля рядка 032 хоча б в одному з додатків 4ДФ (J/F0510406) не відповідає такому значенню з розрахунку (J/F0500106) або для таких документів пакету не відповідає жодному діючому значенню з еталонного довідника "Кодифікатор адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад", то розрахунок буде не прийнято і у квитанції №2 про неприйняття зазначатиметься виявлена помилка...»

Значення рядка 032 Кодифікатору адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад, поданого позивачем звіту відповідає: UA003 8698 м. Новомосковськ. Звіт головного підприємства з кодифікатором UA0017476 м. Звягель не приймався лише по тій причині, що першим в систему ДПС попав звіт по підрозділу, який ДПС не вилучила.

Отже, враховуючи вищезазначене, при різних застосованих спробах позивачем подачі звітної інформації, останній обрав той, який технічно можна було виконати. Інших можливостей не було, оскільки помилка носила системний характер, тобто не до кінця був відпрацьований алгоритм подачі звітів, особливо підприємствами, що мають багато відокремлених підрозділів. Для того, щоб подати вірні дані по працівникам підприємства, з урахуванням їх кількісної зміни (кількість застрахованих осіб у звітному періоді яким нараховано заробітну плату склала: у січні 2021 року - 440 осіб; у лютому 2021 року - 441 особа; у березні 2021 року - 444 особи) подавалися уточнюючі звіти по кожному підрозділу окремо (до якого належав працівник).

Відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Однак, у даному разі донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску не було. Позивачем нараховано та сплачено єдиний внесок своєчасно і у повному обсязі. Зокрема, в рішенні №8 від 28.05.2024 р. вказано, що за наслідками перевірки донараховано 0,00 грн. єдиного внеску.

Жодних «донарахувань» єдиний внесок в уточнюючих звітах позивач не здійснював. Суми внеску, вказані (нараховані) позивачем в уточнюючих звітах, відповідали сумам внеску, вказаним (нарахованим) в первинних звітах, що подавалися позивачем.

Суд першої інстанції вказаних обставини не дослідив та не надав наведеному належної правової оцінки, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення.

Щодо дії карантину та застосування штрафних санкцій під час мораторію.

Як суд вірно зазначив безспірною обставиною є те, що в силу положень пункту 9-11 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон №2464-У1) тимчасові штрафні санкцій, визначені ч.11 ст.25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені в період з березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):

- несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

- несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.

Разом з тим, судом констатовано, що правові норми частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI містять сім пунктів, в яких наведено самостійні підстави для застосування податковим органом до платника єдиного внеску відповідних штрафних санкцій, а відповідно до пункту 9-11.1 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI був введений мораторій на застосування штрафних санкцій лише за окремі (три) правопорушення, які передбачені частиною одинадцятою статті 25 Закону № 2464-VI.

Таким чином, оскільки: підставою для застосування оскаржуваних штрафних санкцій було вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, а саме - донарахування самим платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; зазначені дії не передбачені пунктом 9-11.1 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI, то суд дійшов висновку, що зазначений мораторій не розповсюджується на такі дії платника єдиного внеску, незалежно від часу їх вчинення.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком та звертає увагу на наступне.

Правові норми частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI містять сім пунктів, в яких, зазначені правопорушення наведені під певним порядковим номером вказаної норми Закону, як самостійні підстави для застосування податковим органом до платника єдиного внеску відповідних штрафних санкцій, а саме:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум;

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання такої звітності, у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

При цьому, суд першої інстанції погоджуючись з тим, що в силу положень пункту 9-11 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон №2464-У1), тимчасові штрафні санкцій, визначені ч.11 ст.25 цього Закону, не застосовуються за :

- несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

- несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів, які вчинені в період з березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно) дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), дійшов висновку, що порушення позивача не входить до зазначеного переліку. При цьому, суд не звернув увагу на те, що наведені "три окремі порушення" за своїм змістом не є тотожними за змістом порушень наведеним в будь-якому з пунктів 1,2,3,4,5,6,7 частини 11 статті 25 Закону №2464-У1 та не містять певної нумерації в пункті 9-11.1 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, яка б відповідала нумерації частині одинадцятої.

При цьому в частині 11-й статті 25 цього Закону, законодавцем визначено розміри штрафів які застосовуються податковим органом до платника єдиного внеску за певні порушення, а пунктом 9-11.1 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" визначено перелік порушень за які, штрафні санкції, визначені зазначеною нормою, під час дії карантину, пов"язаного з поширенням на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)тимчасово, не застосовуються.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки не застосування штрафних санкцій стосується безпосередньо дій платника єдиного внеску, а саме: щодо повноти сплати (перерахування) єдиного внеску; своєчасності такої сплати та своєчасності подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів, то, і такі дії, як самостійне донарахування платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску також стосуються переліку порушень, передбачених п.9-11.1 Розділу УШ Закону №2464-У1.

Тому, в разі вчинення Позивачем порушень, як платником єдиного внеску в період мораторію, останній підлягає звільненню від штрафних санкцій, як покарання, і як за несвоєчасне (до)нарахування єдиного внеску, яке як обставина є самостійною підставою для скасування оскарженого рішення так і за невчасне подання звітності.

Згідно з положеннями частини 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та зазначені вище положення законодавства колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про законність оскаржуваного рішення.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі №240/11753/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7 ст.139 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з наявною в матеріалах справи платіжними інструкціями Товариством з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" сплачено судовий збір за подання адміністративного позову по справі №240/11753/24 в розмірі 17531,67 грн. (а.с.109) та апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 по справі в розмірі26297,50 грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позову, керуючись статтею 139 КАС України слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 43829,17 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Житомирській області №8 від 28.05.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого единого внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойлгазтрейд" 43829,17 грн., як загальної суми судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 лютого 2025 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.