Справа № 620/16666/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 31.08.2023 № 07 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахуванні до пенсійного стажу періодів роботи згідно записів дублікату трудової книжки НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV з 12.08.2023, зарахувавши до пенсійного стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно із записами дубліката трудової книжки НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив у призначення пенсії за віком за наявності достатніх підстав для її нарахування, не зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно із записами в трудовій книжці, оскільки дата заповнення трудової книжки не відповідає першому періоду роботи та дата народження на титульній сторінці дописана.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 31.08.2023 № 07 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 з 27.12.1982 по 21.06.1983, з 15.09.1983 по 28.02.1986, з 26.05.1986 по 16.03.1987, з 04.05.1987 по 29.09.1989, з 09.10.1989 по 01.02.1990, з 18.07.1991 по 09.11.1993, з 06.05.1994 по 12.10.1994, з 01.04.1996 по 07.05.1996, з 20.01.1998 по 30.06.1998, з 03.07.1998 по 21.04.2000, з 17.05.2000 по 13.08.2004.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.08.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу відповідача до розгляду в порядку письмового провадження на 26.02.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 24.08.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності розглянуло вказану заяву та рішенням від 31.08.2023 № 07 відмовило йому у призначенні пенсії за віком через відсутність у позивача необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, страховий стаж особи становить 10 років 02 місяці 21 день. За доданими документами, до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата заповнення трудової книжки 12.10.1983, що не відповідає першому періоду роботи, та дата народження на титульній сторінці дописана. Для зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, необхідно надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи, довідки про реорганізацію (а.с. 28).

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. За висновком суду, всі записи про роботу оформлені роботодавцями належним чином (містить дати та номери наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, печатки підприємств та підпис уповноважених осіб), з огляду на що, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, а тому, період роботи позивача, зазначені в його трудовій книжці (записи № 1 - 26), мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом не було враховано приписи Закону та Інструкції, зокрема, дата заповнення трудової книжки 12.10.1983, що не відповідає першому періоду роботи позивача (27.12.1982), а також, дата народження на титульній сторінці дописана, що є порушенням. Крім того, апелянт наголошує на тому, що суд втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу, зобов`язавши відповідача приначити позивачу пенсію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Колегією суддів оскаржуване рішення переглядається в частині доводів та обґрунтувань апеляційної скарги відповідача, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Тож, страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, з наведеного вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі по тексту - Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Розділом 5 Інструкції № 58, визначено порядок оформлення дублікатів трудових книжок працівникам.

Відповідно до положень пунктів 5.1, 5.2 Інструкції № 58, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням, з огляду на що, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Апелянт, у свою чергу, наголошує на тому, що дата заповнення трудової книжки 12.10.1983, що не відповідає першому періоду роботи позивача (27.12.1982), а також, дата народження на титульній сторінці дописана, що є порушенням, однак, колегія суддів зазначає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для не зарахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, а заявник не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 , містить всі необхідні записи про роботу позивача, а саме (а.с. 17-26): з 27.12.1982 по 21.06.1983 слюсар-ремонтник; з 15.09.1983 по 28.02.1986 слюсар-вентиляційник у РСУ №52 Рембудтрест №5 ; з 26.05.1986 по 16.03.1987 вантажник у Гастронмоторг Мінського району м.Києва; з 04.05.1987 по 29.09.1989 слюсар-вентиляційник у РСУ №52 Рембудтрест №5; з 09.10.1989 по 01.02.1990 автослюсар у Київському управлінні автозаправних станцій; з 18.07.1991 по 09.11.1993 водій будівельно-монтажного управління №631; з 06.05.1994 по 12.10.1994 охоронець в ТОВ «Філтекс»; з 01.04.1996 по 07.05.1996 слюсар-сантехнік в АТЗТ «Будінвестсервіс» (з 07.05.1996 реорганізовано в ДП «Будінвестсервіс» АТЗТ фірми «Київінвест»; з 20.01.1998 по 30.06.1998 водій у Спільному Українсько-Йорданському підприємстві у формі ТОВ «Катрін»; з 03.07.1998 по 21.04.2000 водій в товаристві з обмеженою відповідальністю; з 17.05.2000 по 13.08.2004 водій-експедитор у ПП «Слава сервіс». Записи про роботу оформлені роботодавцями належним чином (містить дати та номери наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи, печатки підприємств та підпис уповноважених осіб).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що, у даному випадку, періоди роботи позивача, зазначені в його трудовій книжці (записи №1-26), мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Колегія суддів наголошує на тому, що у разі наявності певних сумнівів у достовірності зазначених у трудовій книжці позивача, саме відповідач має повноваження та підстави для перевірки та уточнення таких даних, зокрема, шляхом подання уточннюючих запитів, проте, виявлення певних недоліків у оформленні трудової книжки, не може бути підставою для автоматичного прийняття рішення про відмову в зарахуванні особі стажу та відмову в призначенні пенсії, на яку така особа очікувала протягом трудової діяльності, без здійснення жодних активних дій з боку суб`єкта владних повноважень, який апріорі має більший обсяг повноважень та адміністративних можливостей.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 з 27.12.1982 по 21.06.1983, з 15.09.1983 по 28.02.1986, з 26.05.1986 по 16.03.1987, з 04.05.1987 по 29.09.1989, з 09.10.1989 по 01.02.1990, з 18.07.1991 по 09.11.1993, з 06.05.1994 по 12.10.1994, з 01.04.1996 по 07.05.1996, з 20.01.1998 по 30.06.1998, з 03.07.1998 по 21.04.2000, з 17.05.2000 по 13.08.2004, а також зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

У контексті доводів апелянта про втручання у дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів зазначає, що враховуючи зарахований ГУ ПФУ в Чернігівській області страховий стаж позивача 10 років 2 місяці 21 день та стаж, підтверджений матеріалами справи відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_1 , загальний стаж ОСОБА_1 становить більше 25 років, вік на момент звернення за призначенням пенсії за віком - 63 роки, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до положень ст. 26 Закону № 1058-IV, а заява позивача про призначення пенсії від 24.08.2023 розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Чернігівській області і рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаними територіальними органами Пенсійного фонду України, інших недоліків не зазначено, у відповідача відсутня дискреція (свобода розсуду) після зарахування судом спірних періодів до стажу позивача, позаяк, про інші недоліки у поданому позивачем пакеті документів не зазначено. Тож, пенсія позивачеві повинна бути призначена з 12.08.2023 (з наступного дня після досягнення пенсійного віку, 63 роки, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко