Справа № 520/4548/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питання прийняття позову до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі

28 лютого 2025 р. справа №520/4548/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, адміністративний орган, владний суб"єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправною та скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" від 04.02.2025р. з приводу поміщення ув`язненого ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до карцеру строком на 3 доби,-

встановив:

Згідно з ч.1 ст.55 КАС України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України унормовані правовідносини з приводу розгляду судом справ про захист прав особи, котра тримається під вартою.

Так, у силу ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Таким чином, положення ст. 206 КПК України є спеціальною нормою права відносно осіб, які тримаються під вартою, і охоплюють захист усіх прав ув"язненої людини, позаяк жодних виключень з наведеного вище правила національним законом України не запроваджено.

Натомість, положення ст.ст.537 та 539 Кримінального процесуального кодексу України присвячені урегулюванню правовідносин з приводу розгляду судом справ про захист прав особи саме під час виконання покарань.

Так, п. 13-1 ч.1 ст. 537 КПК України прямо передбачена можливість оскарження особою інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань і у силу ч. 9 ст. 539 цього ж кодексу ці справи розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, положення ст.ст. 537 та 539 КПК України є спеціальною нормою права відносно осіб, стосовно яких відбувається виконання вироку.

За змістом доводів позову заявник не набув правового статусу засудженого у розумінні ч.3 ст.43 Кримінального процесуального кодексу України, а є особою, котра знаходиться під вартою.

Відтак, на відносини за участю заявника поширюється дія норм Закону України від 30.06.1993р. №3352-ХІІ "Про попереднє ув"язнення" і не застосовуються норми Кримінально-виконавчого кодексу України.

Доказів використання заявником юридичного механізму захисту за ст.206 КПК України матеріали позову не містять.

Разом із тим, оскільки суто за формальними зовнішніми критеріями (форма, зміст, обсяг приєднаних документів) стан оформлення матеріалів позову у цілому відповідає вимогам ст.ст.21, 25, 26, 45, 122, 160, 161, 172 КАС України, то з огляду на зміст ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та ст.17 Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" в аспекті наслідків нечіткості національного закону України суду належить прийняти рішення про відкриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч.4 ст.12 та ч.4 ст.257 КАС України на ініційований спір не поширюється дія імперативного правила відносно форми адміністративного судочинства.

Ознак існування значного суспільного інтересу до розгляду справи не виявлено.

Причина виникнення спору, характер відносин, обсяг та зміст обставин - предмету доказування, сформульована заявником матеріально-правова вимога та доводи позову не спричиняють виникнення потреби у проведенні усного слухання справи.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами є реально існуючі об"єктивні дані, а тому у клопотанні представника заявника про витребування у якості доказів: журналу обліку рапортів про порушення вимог режиму тримання та відеоматеріалів необхідно відмовити через недоведеність існування цих об"єктів як речей матеріального світу.

Натомість, на виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України у відповідача - суб"єкта владних повноважень належить витребувати УСІ докази, які використовувались під час винесення оскарженої постанови.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 121-123, 160, 161, 171, 173, 175, 241-243, 248, 256, 257, 262, 295 КАС України, суддя, -

ухвалив:

1.Прийняти позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі. Копії даної ухвали направити учасникам справи.

Роз`яснити, що надсилання процесуальних документів або учасникам справи, або представникам учасників справи буде здійснюватись або відповідно до ч.5 ст.18 КАС України з урахуванням правового висновку постанови Верховного Суду від 08.02.2024р. у справі №480/8341/22, або за указаними у відповідних процесуальних документах адресами учасників справи (у разі відсутності обов"язку здійснювати реєстрацію електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі).

Сповістити, що інформація відносно справи може бути отримана за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2070.

2.Здійснювати розгляд та вирішення справи одноособовим складом суду у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін справи.

3.Зобов`язати відповідача подати до суду: 1) докази реєстрації власної офіційної електронної адреси в ЄСІТС; 2) відзив на позов, де чітко та однозначно зазначити про те, які з викладених у позові обставин визнаються, а які заперечуються; 3) усі докази на підтвердження власних аргументів проти позову, а також повного, вичерпного і всебічного висвітлення обставин спору та спростування доводів заявника, зокрема, але не виключно: УСІ докази, які використовувались під час прийняття постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" від 04.02.2025р. з приводу поміщення ув`язненого ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до карцеру строком на 3 доби; докази існування або відсутності журналу обліку рапортів про порушення вимог режиму тримання та відеоматеріалів фіксації поведінки заявника за проміжок часу 09:00год.-09:30год. 03.02.2025р.; докази відповідності оскарженого рішення вимогам ч.2 ст.2 КАС України тощо; 4) письмові пояснення та докази з приводу існування поважних причин ненадання відзиву на позов, 5) заяви про наявність наміру на вчинення відповідної процесуальної дії, котра залежить виключно від розсуду особи (подання відповіді на відзив та заперечень тощо); 6) визначитись стосовно загального позовного провадження та усного слухання справи - у строк не пізніше 15 днів з дати одержання цієї ухвали.

4. Запропонувати сторонам справи подати до суду відповідь на відзив та заперечення протягом трьох календарних днів від одержання відповідних процесуальних документів від іншої сторони справи разом з доказами про таку дату. Запропонувати сторонам справи подати до суду заяви про наявність наміру на вчинення відповідної процесуальної дії, котра залежить виключно від розсуду особи (подання відповіді на відзив та заперечень тощо) - протягом 5 днів від дати отримання цієї ухвали. Роз`яснити, що про неможливість подання доказів слід письмово повідомити суд протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

5.Зобов`язати представника позивача протягом 3 днів від дати отримання цієї ухвали подати до суду докази об"єктивної неможливості застосування у межах спірних правовідносин механізму захисту за ст.206 КПК України.

6.Роз`яснити наявність процесуальних прав і обов`язків, передбачених ст.44, 45, 47, 60, 131 КАС України та неприпустимість як зловживання процесуальними правами, так і недобросовісного виконання процесуальних обов`язків.

7.Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко