Справа № 520/16193/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 р. Справа № 520/16193/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 11.11.24 у справі № 520/16193/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» (далі - позивач, ТОВ «АВТО ТРЕНД») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської митниці (далі відповідач, митниця), в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26 грудня 2024 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024.

Стягнуто з Харківської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9956 гривень 25 копійок.

Стягнуто з Харківської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 9000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. Не погоджується з розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 9000,00 грн, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У клопотанні про долучення доказів позивач просить долучити до матеріалів справи докази на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції та стягнути з відповідача такі витрати в сумі 3000,00 грн.

Відповідачем подані заперечення на клопотання позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 10.06.2023 між ТОВ "Авто Тренд" та виробником товару " ZHEJIANG ZHENGSHENG SHOCK ABSORBER CO., LTD", Китай, укладено контракт № SH10062023.

Умовами Контракту передбачене таке:

Продавець продає, а Покупець купує товар - запасні частини, матеріали для ремонту автомобілів на умовах FОВ Нінгбо, Китай. Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. (п. 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється у доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачується при вивезенні (п. 3.2. Контракту).

В зв`язку з виконанням зазначеного контракту декларантом в інтересах позивача подано до Харківської митниці електронну митну декларацію, яку прийнято митним органом з присвоєнням їй номера №24UA43U1.

До митної декларації №24UA43U1 від 08.04.2024 додано: Контракт № SH10062023 від 10.06.2023; № ZS-ASR002 від 04.01.2024; Пакувальний лист до інвойсу; Сертифікат про походження товару від 20.01.2024; Платіжну інструкцію № 001081666 від 12.09.2023; Платіжну інструкцію № 001195596 від 17.01.2024; Договір про транспортне - експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладений між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; Заявку від 31.01.2024 до договору про транспортне-експедиторське обслуговування; Коносамент № HYSF від 02.02.2024; Залізничну накладну № від 20.03.2024; Довідку про витрати на транспортування вантажу №426020 від 25.03.2024; Рахунок щодо сплати вартості перевезення № LS-4550203 від 26.03.2024.

08.04.2024 декларантом від відповідача отримано повідомлення, в якому зазначалось таке: «в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації; (транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо) - каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом на вимоги ст. 254 Митний кодекс України - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини».

Позивач звернувся до Харківської митниці листом № 34 від 08.04.2024 з проханням дозволити митне оформлення товару відповідно до вимог ст. 55 МК України.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024, відповідно до якого митна вартість товару позивача визначена митницею за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів)) на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС.

В п. 33 Рішення митний орган зазначив таке:

«Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. ст.: 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у глав 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані, декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; відсутній банківський/платіжний документ, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 за №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» та умовам п. 5.2 договору від 30.08.2023 №30/08; відсутня експортна декларація; відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту НYSF від 02.02.2024; відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару; декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат; в наданій довідці про транспортні витрати №426020 від 25.03.2024 відсутня інформація щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робот, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, що не відповідає інформації, зазначеної в листі ДФСУ від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15; відсутній зовнішньоекономічний договір №SН10062023 від 10.06.2024, на який посилається комерційний інвойс №ZS-ASR002 від 04.01.2024; відсутній договір №АТ-23-0205 від 15.11.2023, зазначений у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024; у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024 відсутні витрати на транспортно - експедиторське обслуговування за межами території України, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та відмовою декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: тов. № 1= 6,26 $/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібні (аналогічні) товари, оформлені на таких саме комерційних умовах (FОВ), з країною виробництва Китай (СN), наявністю торгової марки, що також має схожі характеристики та складається з схожих компонентів, завдяки чому виконує однакові функції, у максимально наближений час, що наявні: товар 1 - №UA100060/2024/207713 від 19.03.2024. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені Наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 № 476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає тов. №1= 6,26 $/кг. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту. Також повідомляємо, що згідно п.6 статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у т.ч. у разі неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ».

Також ТОВ "Авто Тренд" укладено контакт № RA03082022 від 03.08.2022 з виробником товару KVR International Co., Ltd. (Китай).

Умовами Контракту передбачене таке:

Продавець продає, а Покупець купує товар - запасні частини, матеріали для ремонту автомобілів на умовах FОВ, Нінгбо, Китай. Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (п. 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється у доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно. вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачується при вивезенні (п. 3.2. Контракту).

В зв`язку з виконанням зазначеного контракту декларантом в інтересах позивача було подано до Харківської митниці електронну митну декларацію, яку було прийнято митним органом з присвоєнням їй номера № 24UA93U3 від 22.04.2024.

До митної декларації № 24UA93U3 від 22.04.2024 додано: Контракт № RA03082022 від 03.08.2022; Інвойс №UKE1 від 22.01.2024; Пакувальний лист до інвойсу; Сертифікат про походження товару від 28.02.2024; Платіжну інструкцію № 70JBKL01 від 05.01.2024; Договір про транспортне-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладений між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; заявку від 05.02.2024 до договору про транспортне-експедиторське обслуговування; Коносамент №ON24010345В від 11.02.2024; Залізничну накладну № 31506082 від 12.04.2024; Довідку про витрати на транспортування вантажу №428698-2 від 09.04.2024; Рахунок щодо вартості перевезення № LS-4553923 від 09.04.2024.

22.04.2024 декларантом від митниці отримано повідомлення, в якому зазначалось: «в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: причини зменшення фактурної вартості товару; 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно з ст. 254 МКУ); 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Наказом ДМС України від 01.07.2021 за № 476; 9) транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо».

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024, відповідно до якого митна вартість товару №1 позивача визначена митницею за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) на підставі цінової інформації наявної в ЄАІС.

В п. 33 Рішення митного органу зазначено такі підстави його прийняття: «Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари зокрема: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним (аналогічним) товаром по даному підприємству; відсутній транспортний договір с QUEEN LOGISTIC LTD щодо морського перевезення згідно коносаменту від 11.02.2024 №QN24010345B; відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту від 11.02.2024 за № QN24010345В; згідно з довідкою на транспортні витрати від 09.04.2024 за № 428698-2 вартість морського фрахту складає 77951,53 грн за 40 ф контейнер за маршрутом Нінгбо (Китай) - Гданськ (Польща), що суперечить інформації, зазначеній в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 №81; відсутня виписка з бухгалтерської документації (оборотно-сальдові відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» або виписка з журналу - ордеру по рахунку 632); відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару; відсутня митна декларацію країни відправлення, яка зазначена у п.2.4 контракту № RA03082022, а також у зв`язку з неподанням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості товару; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: товар 1) 9,38 дол. США/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даного товару скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний (аналогічний) товар, оформлений на таких саме комерційних умовах у максимально наближений час, що наявні: №UA 100060/2024/206522 від 08.03.2024, зокрема: в наближених вагових характеристиках, країни походження (Китай) та умовах поставки товару (FOB). Також в АСМО Інспектор та ЄА1С наявна цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено ТОВ «Авто Тренд» в Харківський митниці за МД від 15.01.2024 за №UA807200/2024/000640 та за МД від 30.11.2023 за №UA807200/2023/016808 (за тим же кодом товару згідно УКТ ЗЕД, країною походження, комерційними умовами поставки, характеристиками товару, наближеною вагою), де ТОВ «Авто Тренд» самостійно піднімало митну вартість товару до рівня 9,45 $/кг. При прийнятті даного Рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені Наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 Ns/476. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар. 1) 9,38 дол. США/кг».

Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).

В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.

Як убачається з матеріалів справи, в оскаржуваному рішенні № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024 митним органом вказані такі підстави відмови в прийнятті митної декларації позивача:

- відсутній банківський/платіжний документ, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг;

- відсутня експортна декларація;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно з коносаментом НYSF від 02.02.2024;

- відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;

- в наданій довідці про транспортні витрати №426020 від 25.03.2024 відсутня інформація щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робот;

- відсутній зовнішньоекономічний договір №SН10062023 від 10.06.2024, на який посилається комерційний інвойс №ZS-ASR002 від 04.01.2024;

- відсутній договір №АТ-23-0205 від 15.11.2023, зазначений у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024;

- у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024 відсутні витрати на транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України.

Щодо посилань відповідача в рішені на відсутність банківського/платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, на відсутність транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту HYSF від 02.02.2024, а також на те, що декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданій довідці про транспортні витрати №426020 від 25.03.2024 відсутня інформація щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робот, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024 відсутні витрати на транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, колегія суддів зазначає таке.

Умовами договору про транспортно-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладеного між ТОВ «Авто Тренд» (клієнт) та ТОВ «Ламан Шилінг» (експедитором), передбачено, що експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно- експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно- експедиторські послуги Клієнту за згодою Сторін (п.1.1). При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна (2.1.1).

Умовами додаткової угоди № 1 від 03.01.2024 до договору про транспортне-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023 передбачено, що експедитор зобов`язаний надати клієнту серед іншого довідку про транспортні витрати для пред`явлення в митні органи (п. 2.1.7) та оплата вартості транспортно-експедиційних послуг здійснюється після доставки вантажу на склад ТОВ «Авто Тренд».

Експедитором ТОВ «Ламан Шилінг» на виконання умов договору організоване морське перевезення від Китаю до Польщі, на підтвердження чого до митниці надано коносамент № HYSF від 02.02.2024

У зв`язку з тим, що ТОВ «Авто Тренд» мало взаємовідносини саме з експедитором ТОВ «Ламан Шилінг» до митниці надано договір, довідку про транспортні витрати, а також рахунок на оплату саме від ТОВ «Ламан Шилінг». ТОВ «Авто Тренд» не укладало ніяких угод з перевізником, не є стороною в цих угодах, тому і надати будь-які документи від імені перевізника не мало можливості.

Після розмитнення та доставки товару на склад ТОВ «Авто Тренд» оплачено послуги експедитора та підписано акт виконаних робіт, а також отримано від експедитора лист-довідку на підтвердження транспортних витрат з роз`ясненнями щодо навантажувально-розвантажувальних робіт та транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України.

На підтвердження вартості перевезення та експедиторських послуг до митниці надіслано додатково акт надання послуг № ЛШ00-002399 від 09.04.2024 з експедитором, платіжну інструкцію № 1040 від 11.04.2024 про оплату послуг експедитора, лист довідку експедитора № 5 від 22.05.2024.

Отже, до митного органу були подані документи, які підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг.

Щодо навантажувально-розвантажувальних робіт та транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України варто зазначити таке.

В довідці експедитора № 426020 від 25.03.2024, яку надано до митниці при митному оформлені товару, вказано, що навантажувально-розвантажувальні роботи включені в рахунок та зазначена сума експедиторської винагороди у розмірі 1965,00 грн. Сума експедиторської винагороди повністю включена у митну вартість товару.

Судом установлено, що в листі довідці № 5 від 22.05.2024, яку отримано додатково та надано до митниці експедитор зазначив таке:

«Цією довідкою експедитор ТОВ «Ламан Шипінг» підтверджує організацію перевезення вантажу за межами державного кордону України за договором про транспортно-експедиторське обслуговування N2 АТ-23-0205 від 15.11.2023р. на замовлення ТОВ «Авто Тренд» від постачальника ZHEJIANG ZHENGSHENG SHOCK ABSORBER CO.,LTD, (China), що включає: 1. Міжнародне морське перевезення вантажу по маршруту Нінгбо, Китай - Гданськ, Польща згідно коносаменту № HYSF від 02.02.2024 (контейнер 1*40HQ, CIPU5046871) - вартість 214185,00 грн; 2. Міжнародне залізничне перевезення вантажу по маршруту Гданськ, Польща, п/п Мостиська, Україна за залізничною накладною Ns від 20.03.2024 - вартість 62 880,00 грн.

Транспортно-експедиторські витрати та навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України включені у вартість перевезення, зазначену вище, а також зазначену у рахунку № LS-4550203 від 26.03.2024 та довідці № 426020 від 25.03.24.

Загальна вартість міжнародного перевезення вантажу, включаючи всі транспортно- експедиторські витрати та навантажувально-розвантажувальні роботи за маршрутом Нінгбо, Китай до кордону України п/п Мостиська склала 277 065,00 грн та повністю оплачена замовником 11.04.2024.».

Тобто вартість експедиторського обслуговування за межами території України зазначена серед іншого в рахунку і довідці та включена у митну вартість товару, а висновок митниці про відсутність в наданих рахунках на оплату інформації щодо вартості експедиторських витрат за межами митної території України, є помилковим та не відповідає наданим позивачем до митниці документам.

Отже, відповідні твердження митного органу є безпідставними.

Стосовно посилань відповідача на відсутність зовнішньоекономічного договору №SН10062023 від 10.06.2023, що зазначений в комерційному інвойсі №ZS-ASR002 від 04.01.2024 та на відсутність договору №АТ-23-0205 від 15.11.2023, що зазначений у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 за № 651, при внесенні до графи відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставляється символ «m».

За матеріалами справи зовнішньоекономічний договір № SH10062023 від 10.06.2023 та транспортно-експедиційний договір від 15.11.2023 №АТ-23-0205 зазначено в гр. 44 митної декларації 24UA43U1 з символом «m».

Також матеріалами справи підтверджено, що разом із заявою в порядку ст. 55 Митного кодексу України № 22/05-1 від 22.05.2024 обидва договори було повторно надано митному органу.

Отже, посилання відповідача на відсутність зовнішньоекономічного договору №SН10062023 від 10.06.2023, що зазначений у комерційному інвойсі №ZS-ASR002 від 04.01.2024 та на відсутність договору №АТ-23-0205 від 15.11.2023, що зазначений у рахунку-фактурі №LS-4550203 від 26.03.2024, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В оскаржуваному рішенні №UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024 митним органом вказані такі підстави відмови в прийнятті митної декларації позивача:

- відсутній транспортний договір с QUEEN LOGISTIC LTD щодо морського перевезення згідно з коносаментом від 11.02.2024 за №QN24010345B;

- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту від 11.02.2024 за № QN24010345В;

- згідно з довідкою на транспортні витрати від 09.04.2024 за № 428698-2 вартість морського фрахту складає 77951,53 грн за 40 ф контейнер за маршрутом Нінгбо (Китай) - Гданськ (Польща), що суперечить інформації, зазначеній в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 за №81;

- відсутня виписка з бухгалтерської документації (оборотно-сальдові відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» або виписка з журналу - ордеру по рахунку 632);

- відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару; відсутня митна декларацію країни відправлення, яка зазначена у п.2.4 контракту № RA03082022.

Стосовно посилання митного органу на відсутність транспортного договору з QUEEN LOGISTIC LTD щодо морського перевезення згідно з коносаментом від 11.02.2024 за №QN24010345В та відсутність банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту від 11.02.2024 за №ON24010345В, колегія суддів зазначає таке.

За умовами договору про транспортно-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладеного між ТОВ «Авто Тренд» (клієнтом) та ТОВ «Ламан Шилінг» (експедитором) експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно - експедиторські послуги Клієнту за згодою Сторін (п.1.1). При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна (2.1.1).

Умовами додаткової угоди № 1 від 03.01.2024 до договору про транспортне-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023 передбачено, що експедитор зобов`язаний надати клієнту серед іншого довідку про транспортні витрати для пред`явлення в митні органи (п. 2.1.7) та оплата вартості транспортно-експедиційних послуг здійснюється після доставки вантажу на склад ТОВ «Авто Тренд».

Експедитором ТОВ «Ламан Шипінг» на виконання умов договору організоване морське перевезення від Китаю до Польщі, на підтвердження чого до митниці надано коносамент від 11.02.2024 №ON24010345В.

У зв`язку з тим, що позивач мав взаємовідносини саме з експедитором ТОВ «Ламан Шипінг» до митниці було надано договір, довідку про транспортні витрати, а також рахунок на оплату саме від ТОВ «Ламан Шипінг».

ТОВ «Авто Тренд» не укладало ніяких угод з перевізником, не є стороною в цих угодах, тому і надати будь-які документи від імені перевізника не мало можливості.

Після розмитнення та доставки товару на склад ТОВ «Авто Тренд» оплачено послуги експедитора та підписано акт виконаних робіт.

На підтвердження вартості перевезення та експедиторських послуг додатково до митниці надіслано акт надання послуг № ЛШ00-003018 від 24.04.2024 з експедитором, платіжну інструкцію № 12941 від 29.04.2024 про оплату послуг експедитора.

Отже, позивачем включені всі складові до розрахунку митної вартості товару, а сума витрат на транспортування товару до кордону України підтверджена такими документами: договором про транспортне-експедиторське обслуговування № АТ-23-0205 від 15.11.2023, укладеним між експедитором та ТОВ «Авто Тренд»; заявкою від 05.02.2024 до договору про транспортне-експедиторське обслуговування; коносаментом №ON24010345В від 11.02.2024; залізничною накладною № 31506082 від 12.04.2024; довідкою про витрати на транспортування вантажу №428698-2 від 09.04.2024; рахунком щодо сплати вартості перевезення № LS-4553923 від 09.04.2024; актом надання послуг № ЛШ00-003018 від 24.04.2024; платіжною інструкцією № 12941 від 29.04.2024.

Стосовно відсутності виписки з бухгалтерської документації (оборотно-сальдові відомості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» або виписка з журналу-ордеру по рахунку 632)», колегія суддів зазначає, що в повідомлені, направленому декларанту, митницею не було конкретизовано, яку саме виписку з бухгалтерської документації треба надати, у зв`язку з чим надати саме цю банківську виписку до винесення рішення позивач не мав можливості.

Судом установлено, що після ознайомлення з текстом рішення разом із заявою про перегляд рішення про корування митної вартості товарів позивачем надіслано до відповідача оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками».

Доводи відповідача, що згідно з довідкою на транспортні витрати від 09.04.2024 за № 428698-2 вартість морського фрахту складає 77951,53 грн за 40 ф контейнер за маршрутом Нінгбо (Китай) - Гданськ (Польща), що суперечить інформації, зазначеній в листі ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 16.01.2024 №81, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає необґрунтованими, оскільки митний орган при винесені рішення має керуватися чинним законодавством України, а лист Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» не є нормативно-правовим актом, не може застосовуватися як підстава для коригування митної вартості товарів та не містить жодного правового обов`язку для суб`єктів господарювання або митниці.

Щодо посилання митниці в оскаржуваних рішеннях на відсутність експортної декларації, каталогів, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) від виробника товару, то колегія суддів зазначає, що обов`язкової вимоги щодо подання до митного органу такої документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку відсутність експортної декларації жодним чином не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.02.2023 у справі №815/2552/16.

Верховний Суд у постанові від 16.07.2020 у справі № 815/324/18 зазначив, що прейскурант (прайс-лист) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців; прайс-лист від виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що під час проходження процедури митного оформлення товарів згідно з митними деклараціями №24UA43U1 від 08.04.2024 та № 24UA93U3 від 22.04.2024, позивачем до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну товару. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів, у зв`язку з чим, у відповідача були відсутні підстави для витребовування додаткових документів та, як наслідок, для відмови в митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного контролю вказаних митних декларацій спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів за кодом.

Отже, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугував висновок суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Як убачається з матеріалів справи, джерелом інформації для прийняття рішення № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024 стала наявна в митному органі цінова інформація з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України за митною деларацією № UA100060/2024/207713 від 19.03.2024.

За змістом рішення № UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024 джерелом інформації для його прийняття стала наявна в митному органі цінова інформація за митною декларацією №UA 100060/2024/206522 від 08.03.2024, зокрема: в наближених вагових характеристиках, країни походження (Китай) та умовах поставки товару (FOB). Також в АСМО Інспектор та ЄАІС наявна цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено ТОВ «Авто Тренд» в Харківський митниці за МД від 15.01.2024 за №UA807200/2024/000640 та за МД від 30.11.2023 за №UA807200/2023/016808 (за тим же кодом товару згідно УКТ ЗЕД, країною походження, комерційними умовами поставки, характеристиками товару, наближеною вагою), де ТОВ «Авто Тренд» самостійно піднімало митну вартість товару до рівня 9,45 $/кг.

Проте одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Отримана з Центральної бази даних ЄАІС інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 810/4194/15.

Крім того, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/16046/16.

Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митних деклараціях зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.

Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.

Водночас колегія суддів зазначає, що подання до митного оформлення нових митних декларацій жодним чином не перешкоджає, не відміняє та не виключає права позивача на оскарження в судовому порядку рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті ЕМД, прийнятих за первинно поданими митними деклараціями, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 18.05.2022 у справі № 520/3246/2020, від 03.11.2022 у справі №П/811/1614/16.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024 та № UA807000/2023/000299/2 від 22.04.2024, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги у відповідній частині є безпідствними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Щодо законності та обґрунтованості судового рішення в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

З урахуванням викладеного суд вправі оцінювати відповідність витратам на правову допомогу їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Аналіз долучених позивачем до матеріалів справи доказів свідчить, що 04.01.2024 між ТОВ «Авто Тренд» та ТОВ «ЗМЗ ПС» укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 04/01-24C. Відповідно до п.1.1. договору про надання правничої допомоги ТОВ «ЗМЗ ПС» взяло на себе зобов`язання надавати позивачу професійну правову допомогу, а саме: юридичні послуги по представництву інтересів позивача в будь-яких судах, в тому числі Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді.

Відповідно до п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги сторони узгодили, що позивач здійснює попередню оплату юридичних послуг в розмірі, узгодженому сторонами в додаткових угодах до цього договору.

04.06.2024 сторони уклали Додаткову угоду № 9, якою узгодили таке:

ТОВ «ЗМЗ ПС» зобов`язується надати юридичні послуги з представництва інтересів позивача в Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді за позовом ТОВ «Авто Тренд» до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів: № UA807000/2024/000271/2 від 08.04.2024; № UA807000/2024/000299/2 від 22.04.2024.

Сторони узгодили, що ТОВ «Авто Тренд» здійснює попередню оплату юридичних послуг на рахунок ТОВ «ЗМЗ ПС» в розмірі 9 000,00, без ПДВ, за підготовку позовної заяви та відповіді на відзив.

04.06.2024 позивач здійснив попередню оплату послуг в розмірі 9000,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №13199 з відміткою банку про виконання платежу.

Отже, орієнтовна сума витрат позивача на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції складала 9000,00 грн.

Відповідно до акта прийому-передачі виконаних послуг від 03.07.2024 загальний розмір витрат позивача на професійну правову допомогу у справі № 520/16193/24 склав 9000,00 грн.

Разом з тим відповідачем у справі у відзиві заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 9 000,00 грн, з огляду на те, що правовий підхід адвоката до складання позовів цієї категорії має сталий характер, не вимагає докладання значних зусиль будь-якого характеру і до того ж, спір у цій справі належить до кола справ незначної складності.

Ураховуючи критерій реальності таких витрат, розумність їхнього розміру, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді першої інстанції, підлягають частковому задоволенню на суму 6 000,00 грн.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, а тому оскаржуване рішення слід змінити та частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, понесених позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат з правничої допомоги у суді апеляційної інстанції позивачем надано акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.12.2024, згідно з яким вартість послуг з підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу склала 3000,00 грн.

У клопотанні від 27.01.2025 позивачем зазначено, що при підготовці додаткової угоди № 9 від 04.06.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги №04/01-24С від 04.01.2024 та вказаних вище актів допущено описку в номері рішення про коригування митної вартості товарів, вказано невірний номер №UA807000/2023/000299/2, замість вірного № UA807000/2 024/000299/2.

23.01.2025 сторони уклали угоду про виправлення описки, яку додано до цього клопотання.

У зв`язку з виявленою опискою сторони вирішили вважати вірним номер рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000299/2 у додатковій угоді № 9 від 04.06.2024, акті прийому-передачі виконаних послуг від 03.07.2024, акті прийому-передачі виконаних послуг від 30.12.2024.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої/правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи, а також ураховуючи предмет позову та обставини справи, суть виконаних послуг, колегія суддів дійшла висновку, що сума, заявлена позивачем до відшкодування у суді апеляційної інстанції, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці у розмірі 3000,00 грн.

Під час апеляційного розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, не надано власного розрахунку, яка сума витрат, на його погляд, є розумною.

Разом з тим колегія суддів ураховує, що судом апеляційної інстанції зменшені витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у суді першої інстанції до 6000,00 грн.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, визначений судом апеляційної інстанції за аналогічні послуги в суді першої інстанції, колегія суддів уважає заявлений позивачем до відшкодування розмір правової допомоги у суді апеляційної інстанції співмірним із виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом, наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а сума, яка заявлена до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги є належним чином обґрунтованою на предмет її розміру, який визначений в поданому клопотанні.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці задовольнити частково.

Змінити абзац 5 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі № 520/16193/24, виклавши його в такій редакції:

"Стягнути з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ТРЕНД" (пров. Акварельний, буд. 1-3, с. Подвірки, Харківська обл., Харківський р-н, 62371, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) 00 грн".

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі № 520/16193/24 залишити без змін.

Стягнути з Харківської митниці (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕНД» (пров. Акварельний, буд. 1-3, с. Подвірки, Харківська обл., Харківський р-н, 62371, ) витрати на оплату професійної правничої допомоги, що понесені у зв`язку із судовим розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 3000 (три тисячі гривень) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк