Справа № 461/10305/24
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 лютого 2025 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Старовецька С.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лубоцького Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79008, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про зміну постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про зміну пункту 2 постанови у справі про порушення митних правил №1439/20900/24 від 17.12.2024.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою Львівської митниці в справі про порушення митних правил №1439/20900/24 від 17.12.2024 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України, та накладено штраф у розмірі 85695,91 грн. Позивач вказує на те, що не погоджується з висновком СЛЕД Держмитслуби, на підставі якого митний орган визначив розмір штрафу, оскільки вартість ввезеного товару є значно нижчою та на день ввезення товару на митну територію України і становила 4992,57 PLN, тобто 51 024,06 грн. У зв`язку з цим, оскільки оскаржувана постанова є результатом необ`єктивного розгляду митним органом матеріалів справи, що має наслідком невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просить позов задовольнити, зменшити стягнення згідно постанови №1439/20900/24 від 17.12.2024 зі штрафу у сумі 85695,91 грн на штраф у сумі 15 307,22 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою Львівської митниці № 1439/20900/24 від 15.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 85695,91 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 15 листопада 2024 року близько 08 год. 40 хв. гр. України ОСОБА_1 поверталася з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «Volkswagen», модель "Transporter" р/н НОМЕР_1 , через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниціі в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність в неї будь яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

В ході проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра, що в ньому наявні предмети або товари, які обмежені або заборонені до ввезення громадянами на митну територію України, або в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: нові запчастини та комплектуючі до принтерів у кількості 44 шт.

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 №-0447 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №1439/20900/24, становить 285 653,04 гривень.

Відповідно до примітки до ст. 471 Митного кодексу України, недекларуванням у цій статті вважається не заявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 2 статті 471 Митного кодексу України.

Статтею 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою;

Відповідно до ч. 5. ст 366 Митного кодексу України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України, - громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації.

Частиною 1 ст. 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною 8 статті 374 Митного кодексу України встановлено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Суд встановив, що 15 листопада 2024 року близько 08 год. 40 хв. гр. України ОСОБА_1 поверталася з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «Volkswagen», модель "Transporter" р/н НОМЕР_1 , через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниціі в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність в неї будь яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: нові запчастини та комплектуючі до принтерів у кількості 44 шт.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

Санкція ч. 2 ст.471 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів.

Відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару.

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 №-0447 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №1439/20900/24, становить 285 653,04 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, в основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено вказаний висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 №-0447; розмір штрафу визначено виходячи із частки 30 відсотків 285 653,04 грн., внаслідок чого на позивача накладено штраф у розмірі 85 695,91 грн.

Позивач вважає, що згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року фактурна вартість товару за документом № ZO 0368/24 від 15.11.2024 становить 51024,06 грн. (4992.57 PLN злотих), тобто придбала товар суттєво дешевше, ніж визначено висновком СЛЕД Держмитслужби, однак фактурна вартість при перетині кордону працівниками митниці до уваги взята не була.

Оцінюючи доводи учасників процесу щодо вартості товарів визначеної митним органом, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами. Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Цілком логічною та обґрунтованою виглядає позиція позивача, яка не ініціювала питання проведення незалежної експертизи, з огляду на наявність документа, який встановлює фактичну вартість товару, адже саме такий документ фіксує точну вартість конкретного товару.

Водночас, оцінюючи доводи сторін щодо підстав та порядку призначення експертного дослідження, суд підкреслює, що він не ставить під сумнів повноваження митного органу на проведення і призначення відповідного дослідження.

У даному випадку предметом дослідження є саме об`єктивність відповідного висновку.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 29.11.2024 №-0447, такий не містить дані про ціни на аналогічні вилученому товару.

Вартість у висновку встановлена за новий товар (в індивідуальному упакуванні виробника з технічною документацією кожен), в той час як матеріаламир справи встановлено, що переміщуваний товар є некомплектним або пошкодженим при транспортуванні; не має оригінальної упаковки; товар після виставки та був проданий як переоцінений.

Відтак, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження та не спростовані обставини, а також доводи сторони позивача, які безпосередньо впливають на об`єктивність висновку експерта.

Постановою ВС від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а передбачено право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів».

Зазначену правову позицію висловлено також Верховним Судом в постановах від 28.05.2019 року у справі № 816/2023/15, від 26.03.2019 року у справі № 812/8245/13-а, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16, яка згідно ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В ході судового розгляду позивач надала суду докази на підтвердження вартості товару - фактуру № ZO 0368/24 від 15.11.2024, згідно якої вартість товару становить 4992,57 PLN, тобто 51 024,06 грн. (згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року).

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не наведено жодних міркувань стосовно змісту самого рахунку-фактури та його реквізитів як документу.

Долучена позивачем фактура № ZO 0368/24 від 15.11.2024 містить інформацію щодо предмета доказування.

Вказаний документ перекладено українською мовою.

Відтак, зазначена фактура відповідає критеріям належності та допустимості доказів та можуть бути доказом оплати за товар.

Враховуючи вищезаначене, суд бере до уваги долучену позивачем рахунок-фактуру, що узгоджується зі ст.79 КАС України.

Наведене свідчить про те, що вартість товару на момент ввезення на митну територію України становила 4992,57 PLN або 51 024,06 грн (згідно курсу валют НБУ на 15.11.2024 року).

Таким чином, до позивача слід було застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі 15 307,22 грн. замість штрафу у розмірі 85695,91 грн.

Рішеням ЄСПЛ "Краєва проти України" надано право судам у справах про порушення митних правил застосовувати дискрецію щодо міри покарання в разі встановлення вини, з урахуванням ступеню вини, майнового стану правопорушеника та знаходити справедливий баланс між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном.

Окрім цього, суд враховує, що ОСОБА_1 не притягалась до адміністративної відповідальності; має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд також враховує обсяг товару, який ввозився, і той факт, що такий ввозився без ознак приховування.

Оскільки об`єктивно встановлено, що вартість переміщуваного через митний кордон товару становить 51 024,06 грн., відтак ромір штрафу становить 15 307,22 грн, який не буде надмірним тягарем для позивача та буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном і відповідатиме фактично встановленим обствианм справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Львівської митниці підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 264, 266, 471 Митного кодексу України, ст.ст.9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241, 246, 250, 251, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити.

Змінити п.2 постанови Львівської митниці постанови №1439/20900/24 від 17.12.2024, в частині стягнення штрафу та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товару, на суму 15 307,22 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско