Справа № 420/30715/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30715/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 16.04.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 в частині здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі нечинної редакції п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704);

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 донарахувати всі складові щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року включно на підставі чинної редакції п.4 Постанови №704, за чим виплатити у встановленому порядку з врахуванням індексації та обов`язкових утримань на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6 127,93 грн., за посадовим окладом в сумі 21 229,03 грн., за надбавкою за вислугу років в сумі 13 678,49 грн., за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36 029,12 грн., за премію в сумі 60 484 грн., - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137 548,57 грн.;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсаційних виплат у виді добових за кожну добу перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року,

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсаційну виплату за 235 доби перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року в загальній сумі 70 500 грн.;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані вихідні дні;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 100 невикористаних вихідних днів з урахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 відкликати грошовий атестат від 10 серпня 2023 року №207, довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 10 серпня 2023 року №45 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії від 10 серпня 2023 року №8 з Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області (чи його відповідного підрозділу) та направити уточнений атестат та довідки з урахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що під час його служби до 20 травня 2023 року відповідач мав визначати розмір посадового окладу позивача та його окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, чого здійснено не було. Внаслідок чого, як зазначив представник, наявні підстави про задоволення позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 донарахувати всі складові щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року включно на підставі чинної редакції п.4 зазначеної Постанови, за чим виплатити у встановленому порядку з врахуванням індексації та обов`язкових утримань на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6 127,93 грн., за посадовим окладом в сумі 21 229,03 грн., за надбавкою за вислугу років в сумі 13 678,49 грн., за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36 029,12 грн., за премію в сумі 60 484 грн., - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137 548,57 грн; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення. Поряд з цим, як вказав представник, з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, тобто 235 днів, позивач перебував у відрядженні у складі Оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що доводиться витягами з наказів відповідача №316 від 17 листпада 2022 року, №179 від 10 липня 2023 року, та з наказів ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 27 листопада 2022 року №114, від 16 липня 2023 року №185. Частинами 6 та 9 ст. 14 Закону №2011-XII встановлено, що при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, як вказав представник, посилаючись на норми діючого законодавства, у позивача є право на отримання від відповідача передбачених законодавством компенсаційних виплат у виді добових за кожний день перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, тобто за 235 доби в загальній сумі 70 500 грн. (300 грн. х 235 доби), проте відповідач їх не нарахував та не виплатив. Поряд з цим, позивач наголосив, що під час служби у відповідача безперервно виконував службові обов`язки без вихідних днів протягом тривалого часу, який значно перевищує встановлену норму робочого часу на тиждень, з врахуванням специфіки виконання завдань під час безпосередньої участі у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації. Через такі обставини, як вказав представник, позивачем не було використано 100 вихідних днів за період служби у відповідача та, що скільки відповідні правовідносини не врегульовано спеціальними нормами, позивач впевнений що є правомірним субсидіарне застосування до них відповідних норм Кодексу законів про працю України, на що також вказував Верховний Суд.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року витребувано у в/ч НОМЕР_1 інформацію щодо нарахованих та фактично сплачених ОСОБА_1 : грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, компенсації за щорічну та додаткову відпустки за 2022, 2023 рік, одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби. Вимоги ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року відповідачем не виконано.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 :

- з 29 січня 2020 року з дня набрання законної сили рішення у справі №826/6453/18 п.6 Постанови №103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 Постанови №704 у первісній редакції. Однак, з відновленням дії п.4 Постанови №704 у його первісній редакції, слід врахувати, що нею визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, що складає 50% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня відповідного року, отже у випадку, коли у календарному році, в якому застосовуються положення п.4 Постанови №704 в такій редакції, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати, то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується та має бути застосована розрахункова величина 50% розміру мінімальної заробітної плати. Отже, під час розв`язання правової колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ та п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103 перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили. Оскільки норма п.3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, немає законодавчо визначених підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року;

- позивачеві нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, згідно витягу з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за липень 2022- липень 2023 року , в березні місяці 2023 року в сумі 39 763,07 (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят три гривень сім копійок) грн. та про що зазначено в наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 липня 2023 року №180, що грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік отримав. Фактично позивач звертається до суду з позовною вимогою щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 повторно провести нарахування та виплату на користь позивача грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік;

- позивачеві, згідно витягу з розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 за період липень 2022- липень 2023 року №136 від 26 січня 2024 року. Що зазначено в наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 липня 2023 року №180, в липні місяці 2023 року було нараховано та виплачено грошову допомогу при звільнені за повних 16 (шістнадцять) календарних місяців служби в сумі 25 833,58 грн.(двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять три гривні п`ятдесят вісім копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :

- апелянт не позбавлений можливості вчинити самостійні розрахунки та визначити певні суми заборгованостей, що виникли через протиправну поведінку відповідача. В свою чергу, відповідач та суд має можливість перевірити такі розрахунки апелянта та в разі незгоди з ними навести власні. На думку апелянта, враховуючи характер спірних правовідносин саме такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав апелянта у випадку задоволення позову та запобігти повторному зверненню апелянта до суду за захистом з того же приводу. апелянт вважає, що оскаржуване рішення, яким відповідача зобов`язано самостійно здійснити перерахунки та вчинити виплати на користь апелянта, без визначення конкретних сум заборгованостей, не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не запобігає порушенням прав апелянта на стадії його виконання. Тобто є таким, що протирічить вимогам ч.4 ст. 242 КАС України та не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеного ст. 2 цього Кодексу;

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

В період з 26 липня 2022 року по 11 липня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , в військовому званні "майор" на посаді заступника командира (з артилерії) відповідача, з якої наказом Командувача Морських Сил ЗСУ від 05 липня 2023 року його було звільнено у відставку за віком.

Як зазначено ОСОБА_1 , вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 здійснювалось нарахування та виплата без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року: грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік; одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 січня 2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п.4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). Встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

На підставі викладених вище висновків суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки норма п.3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і має вищу юридичну силу за положення п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін, внесених Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, то позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині донарахування щомісячного грошового забезпечення, з обов`язковим утриманням на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6 127,93 грн., за посадовим окладом в сумі 21 229,03 грн., за надбавкою за вислугу років в сумі 13 678,49 грн., за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36 029,12 грн., за премію в сумі 60 484,00 грн., - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137 548,57 грн. суд першої інстанції зазначав, що вказані вимоги є передчасними, з огляду на те, що перерахунок та виплата ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснено за цим рішенням не було.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачем не надано до суду докази того, що у відрядженні, в якому він перебував під час воєнного стану, він не забезпечувався триразовим харчуванням, відтак, позивачем не доведено та судом першої інстанції не встановлено порушення права позивача на компенсаційні виплати у виді добових за час перебування у відрядженні.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано жодних підтверджень щодо ненадання йому днів відпочинку під час виконання службових обов`язків за період служби у військовій частині та за період перебування в районах виконання завдання за призначенням. При цьому, суд першої інстанції враховував, що діючим законодавством не передбачено виплата військовослужбовцю у разі його звільнення з військової служби, компенсації невикористаних днів відпочинку за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні.

Враховуючи те, що діючими нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та не робочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсаційних виплат у виді добових за кожну добу перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсаційну виплату за 235 доби перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року в загальній сумі 70 500 грн., є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам п.п.1, 3 ч.2 ст. 92 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 №2011-XII, ч.3 ст. 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" №966-XIV, ,п.4 Постановою Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", п.6 постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що перш за все слід проаналізувати доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , оскільки остання взагалі заперечує право на обчислення грошового забезпечення позивача, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Згідно ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно абз.1 ч.4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

30 серпня 2017 року Постановою Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704) затверджена тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пункт 4 Постанови №704 (в первинній редакції) встановлює, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

24 лютого 2018 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103), якою п.4 Постанови №704 викладений в такій редакції:

"Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Отже, з 24 лютого 2018 року була змінена розрахункова величина, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме замість "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)" передбачено використання "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".

Проте, зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою п.4 цієї ж постанови.

На підставі п.4 Постановою №704 в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, визнаний протиправним та скасований п.6 Постанови №103, яким, зокрема, були внесені зміни до п.4 Постанови №704.

Отже, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню зміни до п.4 Постанови №704, внесені п.6 Постанови №103.

Таким чином, відповідно до п.4 Постанови №704 в редакції, яка діяла до внесення змін п.6 Постанови №103, та вимог п.1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови №704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III (далі Закон №2017-III).

Згідно ст. 6 Закону №2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" №966- XIV (далі Закон №966-XIV) прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

При цьому відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України, порядок встановлення державних стандартів.

Тобто, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів (окладів за військове (спеціальне) звання) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили закону.

В свою чергу, Закони України про Державний бюджет за 2020-2023 не містять застережень щодо застосування, як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, враховуючи, що з 01 січня 2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.4 Постанови №704 в частині, що не суперечить положенням законів про Державний бюджет України за 2020-2023 роки.

Тобто, розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Натомість, як встановлено колегією суддів, виплата позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням, а також матеріальної допомоги на оздоровлення у спірний період здійснювалась із розрахунку шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 Постанови № 704.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи скаржника про правомірність застосування такої величини під час обрахунку грошового забезпечення позивача, оскільки з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 змінився нормативно-правовий підхід щодо тлумачення норм Постанови №704 та військовослужбовці знову отримали право на збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військове звання, а отже і грошового забезпечення, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах що у постановах Верховного Суду від 02 серпня 2022 у справі №440/6017/21, від 12 вересня 2022 року у справі №500/1813/21, від 10 січня 2023 року у справі №440/1185/21, від 15 березня 2023 у справі № 420/6572/22:

"1) з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.".

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у межах заявлених вимог, грошове забезпечення ОСОБА_1 має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року, відповідно до Законів України про Державний бюджет України.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що оскаржуване рішення, яким відповідача зобов`язано самостійно здійснити перерахунки та вчинити виплати на користь апелянта, без визначення конкретних сум заборгованостей, не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Вищенаведене стосується позовних вимог позивача в частині донарахування щомісячного грошового забезпечення, з обов`язковим утриманням на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6 127,93 грн, за посадовим окладом в сумі 21 229,03 грн., за надбавкою за вислугу років в сумі 13 678,49 грн, за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36 029,12 грн, за премію в сумі 60 484,00 грн, - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137 548,57 грн.

Колегія суддів вважає, що, як вірно зазначено судом першої інстанції, вищезазначені вимоги є передчасними, оскільки станом на час розгляду даної справи відповідачем не було донараховано щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 року по 19 травня 2023 року включно з урахуванням висновків суду.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.