Справа № 300/5146/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2025 р. справа № 300/5146/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Івано-Франківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я, третя особа: Міністерство охорони здоров`я України про визнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Івано-Франківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я, третя особа: Міністерство охорони здоров`я України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізованої кардіологічної МСЕК від 01.12.2023 щодо встановлення ОСОБА_1 ІІІ (третьої) групи інвалідності;
- зобов`язати Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізовану кардіологічну МСЕК провести належний медичний огляд, з урахуванням висновків суду щодо призначення ОСОБА_1 ІІ (другої) групи інвалідності.
Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізованої кардіологічної МСЕК від 01.12.2023 щодо встановлення ОСОБА_1 ІІІ (третьої) групи інвалідності.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
23.07.2024 року від Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи Івано-Франківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
26.07.2024 року через систему «Електронний суд» Міністерство охорони здоров`я України подало до суду пояснення третьої особи, згідно якого викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у позові тверджень та мотиви їх відхилення, просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Рішенням Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізована кардіологічна МСЕК від 01.12.2023 серії 12 ААГ №483753 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було продовжено III групу інвалідності, загального захворювання, довічно.

3 таким рішенням позивач не погодився, і відповідно подав заяву Міністру Міністерства охорони здоров`я України Ляшку В.К. від 23.11.2023 року, в якій позивач просив зобов`язати МСЕК переглянути свій висновок з перекваліфікацією з третьої групи на другу групу інвалідності, а також додав відповідні медичні документи, які підтверджують наявність в нього захворювань, внаслідок яких його стан здоров`я суттєво погіршується, та на підставі яких повинна бути здійсненна перекваліфікація.

Відповіді на скаргу від 23.11.2023 позивачу не надано, тому позивач звернувся до Центру надання безоплатної правової допомоги в м. Івано-Франківську, в якому йому призначено адвоката, яким подано адвокатський запит від 19.01.2024 №19/01-24-1.

На даний адвокатський запит Департаментом охорони здоров`я Івано-Франківської обласної військової адміністрації було надано відповідь від 29.01.2024 №25-04/3856/2-24 в якому зазначалось, що даний адвокатський запит відправляється за належністю для розгляду та інформування адвоката про його результати у встановленому законодавством строк, а також додано лист МОЗ від 29.12.2023 Nє25-04/М-15335//13426-зв, в якому зазначалось, про необхідність опрацювати порушенні у зверненні питання у порядку оскарження рішення МСЕК, про результати розгляду та прийняті рішення проінформувати автора звернення у встановлений строк.

21 лютого 2024 року, адвокату надіслано лист з Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної військової адміністрації № р-18/43 від 21.02.2024 в якому зазначалось, що згідно з заявою позивача від 08.11.2023 про незгоду із даним рішенням, заявник запрошений на огляд контрольно-консультативної обласної МСЕК на 11.12.2023 на який не з`явився. Чинним законодавством України, зазначеним вище, визначений порядок оскарження рішень МСЕК, згідно якого термін для оскарженням минув. У випадку погіршення стану здоров`я запропоновано повторно звернутися до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я для обстеження стану здоров`я та при наявності підстав оформлення посильних медичних документів на МСЕК повторно.

Проте, зв`язку з тим, що позивач не був належним чином повідомлений про дату і час повторного огляду, за телефонним викликом, 28.02.2024 на виконання вимог рішення прийнятого за результатами розгляду скарги позивача на рішення Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізована кардіологічна МСЕК, позивач пройшов огляд контрольно-консультативної комісії МСЕК.

В присвоєнні ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 відмовлено. Однак, рішення за результатами повторного огляду не надано.

Тому, з метою з`ясування підстав відмови було подано адвокатський запит від 14.03.2024 №14/03-24-1, у відповідь на який було надіслано лист Івано-Франківської обласної державної адміністрації Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 21.03.2024 № 289 в якому на думку позивача підстави для відмови були обґрунтовані посиланням на назву нормативних актів, без будь-якої конкретизації положень закону та без жодних мотивів чи роз`яснень.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач подав скаргу до Державного закладу «Центральна медико-соціальна комісія Міністерства охорони здоров`я України» ДЗ «ЦМСЕК МОЗ України», щодо оскарження рішення Івано-Франківської обласної державної адміністрації Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи від 21.03.2024 № 289, яким відмовлено у присвоєнні позивачу II групи інвалідності.

До скарги позивач додав усі необхідні медичні документи, які підтверджують наявність у нього підстав для встановлення ІІ групи інвалідності.

Рішенням Державного закладу «Центральна медико-соціальна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 29.05.2024 № 56-9/13/-1630, в якому зазначено, що на момент огляду обласною МСЕК підстав для підвищення групи інвалідності не було. Рішення МСЕК прийняте у відповідності до вимог п. 27 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, Наказу МОЗ України від 05.09.2011 № 561.

Звертаючись до суду, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу інвалідність на ступінь вище - ІІ групу інвалідності. протиправною та такою, що порушує його права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України "від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV).

Відповідно до абзаців 4, 8 статті 1 Закону № 2961-IV, інвалідність - це міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

Частинами першою та другою статті 7 Закону № 2961-IV встановлено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу «особа з інвалідністю» або «дитина з інвалідністю» у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Положення про медико-соціальну експертизу (далі - Положення про МСЕ) та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі Порядок) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 та чинні станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 7 Закону №2961-IV медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації, визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення про МСЕК).

Згідно із пунктами 3, 4 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

У силу підпункту 1 пункту 11 Положення про МСЕК міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема групу інвалідності.

Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії: здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх; повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання (абзаци другий і третій пункту 12 Положення про медико-соціальну експертизу).

Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ: проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми (абзаци четвертий і шостий пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу).

Згідно з пунктом 17 Положення про МСЕК медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18 Положення про МСЕК).

Наведеним нормам кореспондують приписи пунктів 23 та 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317), відповідно до яких у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

Отже, МОЗ України уповноважене розглядати скарги на рішення обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій та, у випадку виявлення фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу, може доручити Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення.

У свою чергу Центральна МСЕК за дорученням МОЗ України повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє обґрунтованість прийнятих рішень і в разі необхідності скасовує їх.

Суд звертає увагу на те, що порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначені Положенням №1317, а також Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561 (далі - Інструкція №561).

Відповідно до пункту 26 Положення №1317 особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Причини інвалідності наведено у пункті 26 Положення №1317.

Критеріями встановлення ІІ групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому ІІ ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

- обмеження самообслуговування І ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності до самостійного пересування ІІ ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності до навчання ІІ ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

- обмеження здатності до трудової діяльності ІІ ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності до орієнтації ІІ ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; - обмеження здатності до спілкування ІІ ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

- обмеження здатності контролювати свою поведінку ІІ ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До ІІ групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

Як встановлено судом з матеріалів справи порушення процедури огляду відображаються в тому, що не були взяті до уваги надані позивачем медичні документи, не враховано всіх встановлених діагнозів позивача, які спричиняють значне обмеження життєдіяльності, що відповідно свідчить про наявність підстав для присвоєння II групи інвалідності.

Так, зокрема не було взято до уваги виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення АГ №5017/2023 від 26.09.2023, виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення АГ № 3285/2023 від 22.06.2023, консультативне заключення кардіохірурга від 15.11.2023, консультаційний висновок спеціаліста від 30.08.2023 та інші документи.

Окрім того, позивач стверджує, що не був оглянутий кваліфікованим кардіологом, який б міг на підставі огляду та вивчення усіх документів об`єктивно оцінити стан його здоров`я, а також виявити підстави для присвоєння ІІ групи інвалідності.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Пунктом 2.2 Інструкції №561 передбачено, що критерії життєдіяльності людини: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.

Ступінь обмеження життєдіяльності - це величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв. Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне. Помірно виражене обмеження життєдіяльності зумовлено порушеннями функції органів і систем організму, що призводять до помірного обмеження можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №561 повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317.

Із аналізу вищенаведені норми законодавства вбачається, що інвалідність визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи, яке проводиться медико-соціальними експертними комісіями. При цьому рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку із незгодою позивача із рішенням відповідача щодо не встановлення йому інвалідності ІІ групи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються правильність рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постановах від 12 жовтня 2021 року у справі № 280/4820/19, від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, від 30 листопада 2020 року в справі № 200/14695/19-а.

Отже, з огляду на викладене, визначення конкретного ступеню розладу функцій органів і систем організму та обмеження життєдіяльності людини як критеріїв встановлення інвалідності є дискреційними повноваженнями МСЕК, а отже, суд не вправі втручатися у такі повноваження відповідача.

Натомість, при дослідженні обставин справи, з урахуванням норм чинного законодавства та доказів, які були надані до матеріалів справи, вбачається, що у спірних правовідносинах в межах дотримання процедури прийняття оскаржуваних рішень на підставі приписів ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, судом встановлено, що відповідачем порушено процедуру прийняття оскаржуваного висновку.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізованої кардіологічної МСЕК від 01.12.2023 щодо встановлення ОСОБА_1 ІІІ (третьої) групи інвалідності.

Зобов`язати Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи, спеціалізовану кардіологічну МСЕК провести належний медичний огляд, з урахуванням висновків суду щодо призначення ОСОБА_1 ІІ (другої) групи інвалідності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.