Справа № 140/5191/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/5191/24 пров. № А/857/20754/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Каленюк Ж.В,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 15 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС) від 13 грудня 2023 року №1-0318-UA0051738, яким йому визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб (далі ТПФО) за 2023 рік у сумі 25000,00 грн

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 у справі №140/5191/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що дата виготовлення автомобіля позивача є 01 січня 2022 року. У Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2023 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2023 податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України (https://www.me.gov.ua) (далі Перелік автомобілів) відсутній транспортний засіб такої марки з такими параметрами року випуску до 2 років включно. Тому належний позивачу автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2023 році.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у Переліку автомобілів наявний автомобіль марки AUDI Q8, рік випуску до 4 років, об`єм циліндрів двигуна 2967, тип палива гібрид. У Позивача є у власності автомобіль AUDI Q8 державний номер НОМЕР_1 , який відповідає вказаним критеріям та підлягає оподаткуванню транспортним податком у 2023 році.

Враховуючи наведене ГУ ДПС правомірно було сформовано та направлено ОСОБА_2 оспорюване ППР.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу легкового автомобіля марки AUDI, модель Q8, загальний легковий хетчбек, 2022 року випуску, об`єм двигуна 2967 см3, номерний знак НОМЕР_1 .

ГУ ДПС 13 грудня 2023 року прийняло ППР №1-0318-UA0051738, яким позивачу визначило суму грошового зобов`язання з ТПФО за 2023 рік у розмірі 25000,00 грн.

У вказаному ППР вказано параметри транспортного засобу для визначення розміру податку з такими характеристиками: марка AUDI, модель Q8; рік випуску 2022; дата першої реєстрації 09 лютого 2022 року; об`єм двигуна 2967 см3; тип палива гібрид.

ОСОБА_1 не погодилося із вказаним ППР ГУ ДПС та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (далі ПК).

За правилами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно із підпунктом 267.3.1 пункту 267.3, пунктом 267.4 статті 267 ПК базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За правилами підпункту 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів, зокрема, але не виключно, інформацію про транспортний засіб: марка, модель, об`єм циліндрів двигуна (куб.см), рік випуску та розмір ставки податку.

При цьому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що податкове законодавство передбачає наявність двох кваліфікуючих ознак, за одночасної наявності яких в особи виникає податковий обов`язок зі сплати ПТФО щодо належного йому на праві приватної власності легкового автомобіля, а саме:

1) віковий ценз автомобіля - не більше п`яти років від року випуску автомобіля;

2) вартісний ценз автомобіля - тобто перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року.

З урахуванням того, що згідно із статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік з 1 січня у 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі установлено у розмірі 6700,00 грн, об`єктом оподаткування ТПФО в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК є автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 2512500,00 грн (375 х 6700,00 грн).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 було затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (зі змінами, далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

У пункті 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576: далі Порядок №403).

Відповідно до пунктів 3, 4 Методики джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономіки.

Виходячи із пункту 13 вказаної Методики Мінекономіки розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономіки за зверненням ДПС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

За приписами пункту 2 Порядку №403 середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

На підставі наведеного суд першої інстанції слушно зауважив, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування ТПФО до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономіки та не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів.

Водночас в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд першої інстанції доречно звернув увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №813/3583/17, від 08 серпня 2018 року у справі №813/3073/17, відповідно до яких обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, у той час як межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.

ОСОБА_1 придбав автомобіль AUDI Q8, vin НОМЕР_3 , 2022 року виготовлення у ТОВ Ніко Захід Преміум на підставі договору від 31 січня 2022 року №389953, за умовами якого характеристики автомобіля визначаються у додатку 1 до договору. Згідно із додатком 1 до вказаного договору придбаний позивачем автомобіль має такі основні характеристики: модель AUDI Q8 50 TDI Quattro S line; двигун - дизель, 2967 см3, 286 к.с.; трансмісія Tiptronic 8-ступ (а.с.27).

Перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2023 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2023 податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України (https://www.me.gov.ua). У такому Переліку наявний автомобіль AUDI Q8 50 TDI Quattro S, двигун - дизель, 2967 см3, до 1 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 датою першої реєстрації такого автомобіля є 09 лютого 2022 року

Підпунктом 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК установлено, що рік виготовлення транспортного засобу календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Оскільки календарну дату виготовлення автомобіля позивача на підставі наявної інформації встановити неможливо, суд першої інстанції вірно зазначив, що датою його виготовлення для цілей оподаткування слід вважати 01 січня 2022 року.

Відтак, оскільки датою виготовлення автомобіля позивача вважається 01 січня 2022 року, а у Переліку автомобілі відсутній транспортний засіб такої марки з такими параметрами року випуску до 2 років включно, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належний позивачу автомобіль не є об`єктом оподаткування ТПФО у 2023 році.

Попри те, у оспорюваному ППР зазначено, що у автомобіля, характеристики якого бралися до уваги при ухваленні такого рішення, передбачено двигун гібрид, а у автомобіля позивача - дизель.

Водночас суд першої інстанції обґрунтовано врахував відповідь Міністерства економіки України від 15 березня 2023 року №3822-06/19804-09 на звернення ОСОБА_1 про надання інформації щодо середньоринкової вартості легкових автомобілів повідомило, у якому зазначено, що розрахована згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля AUDI Q8 з об`ємом циліндрів двигуна 2967 см3, дизель, 2022 року випуску, становила 2188049,44 грн (з ПДВ), яка є нижчою за мінімально встановлену 2512500,00 грн середньоринкову вартість легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком у 2023 році.

За правилами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Водночас апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Виходячи із наведеного апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що за наведеного правового регулювання та встановлених у ході судового розгляду фактичних обставин належний позивачу автомобіль не може вважатись об`єктом оподаткування ТПФО у 2023 році в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК, а отже оспорюване ППР ГУ ДПС від 13 грудня 2023 року №1-0318-UA0051738 є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року у справі №140/5191/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк