Справа № 460/2068/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
27 лютого 2025 року м. Рівне №460/2068/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
пропро забезпечення позову,
Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
26.02.2025 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за постановою №065124 від 26.11.2024, у виконавчому провадженні, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №460/2068/25. Вказана заява ґрунтується на тому, що оскаржувана в судовому порядку постанова звернута відповідачем до примусового виконання. Позивач зазначає, що примусове виконання постанови у виконавчому провадженні може призвести до значної шкоди інтересам та негативних фінансових наслідків у вигляді стягнення не лише сум штрафної санкції, яка є спірною, а також виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Крім того, після відкриття виконавчого провадження №77285308 від 24.02.2025 банківські рахунки заблоковано, що перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та порушує право на володіння майном.
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд враховує, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.
Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження») передбачено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. В свою чергу, відповідно до пунктів 5, 7 частини першої статті 3 цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
У Єдиному реєстрі боржників містяться відомості про заборгованість щодо позивача ОСОБА_1 на підставі виконавчого провадження №77285308 від 24.02.2025.
З долучених позивачем доказів вбачається, що у виконавчому провадженні №77285308 також винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 1700,00 грн та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн. Крім того, після відкриття виконавчого провадження №77285308 заблоковано банківські рахунки позивача на підставі постанови про накладення арешту.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей у разі відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця фізичній або юридичній особі, внесеній до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Порядок надання такої інформації та форма повідомлення встановлюються Національним банком України за погодженням із Міністерством юстиції України. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.
Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Частиною шостою цієї статті визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Частиною другою цієї статті встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №065124 від 26.11.2024, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, яка є предметом оскарження в Рівненському окружному адміністративному суді, зумовлює примусове виконання такої постанови та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Це, в свою чергу, призводить до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми штрафної санкції, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження.
Більше того, за наслідками відкриття виконавчого провадження №77285308 від 24.02.2025 на підставі постанови про накладення арешту, банківські рахунки позивача заблоковано. Тобто, державним виконавцем у межах цього виконавчого провадження, вчинено заходи щодо реального виконання виконавчого документу, що є предметом оскарження у даній справі.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
За правилами частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
У відповідності до частини першої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктом 2 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
Пункт 5 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України кореспондується з пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», в силу вимог якої, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Оскільки, відповідач вчинив дії щодо примусового виконання оспорюваної постанови, то це свідчить про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду, ефективний захист прав або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, може стати істотно ускладненим чи унеможливленим. При цьому, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища.
Стороною позивача належним чином обґрунтовано та надано докази того, що до ухвалення судового рішення, наразі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам, з метою захисту яких вона звернулась до суду.
На підставі наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.
Відповідно до частини другої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Вжиття заходів забезпечення позову стосується Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що здійснює примусове виконання у виконавчому провадженні №77285308.
Отже, примірник ухвали про забезпечення позову має бути направлений цьому органу.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову задовольнити.
До набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №460/2068/25 зупинити стягнення на підставі виконавчого документа постанови №065124 від 26.11.2024, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у виконавчому провадженні ВП №77285308, що перебуває на виконанні у Відділі ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 27 лютого 2025 року.

Суддя Н.В. Друзенко