Справа № 160/6654/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 рокуСправа №160/6654/24
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами), з розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у тому числі у бойових діях по захисту Батьківщини, за період з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплати позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами), з розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у тому числі у бойових діях по захисту Батьківщини, за період з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами), з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року у зв`язку з пораненнями, пов`язаними із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплати позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами), з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року у зв`язку з пораненнями, пов`язаними із захистом Батьківщини;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу підйомної допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 3 ст. 9' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 (із змінами), в розмірі мого місячного грошового забезпечення дату прийняття мною посади та справ при переїзді його військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на військову посаду командира відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплати позивачу підйомну допомогу, передбачену підпунктом 1 пункту 3 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 (із змінами), в розмірі його місячного грошового забезпечення на дату прийняття його посади та справ при переїзді його військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на військову посаду командира відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_2 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_2 протиправно не нараховано позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Як наслідок, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди за вказані періоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2024 р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/6654/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.
Крім того, цією ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 :
- надати докази того, що ОСОБА_1 виплачувалась додаткова винагорода передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 01.02.2023 р. по 11.02.2023 р., з 11.02.2023 р. по 21.02.2023 р., з 01 вересня 2023 р. по 01.02.2024 р;
- надати докази того, що ОСОБА_1 виплачувалась підйомна допомога передбачена підпунктом 1 пункту 3 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45;
- у випадку, якщо додаткова винагорода та підйомна допомога у вказані періоди не виплачувалась надати пояснення щодо причин невиплати та відповідні докази в обґрунтування цих причин.
22 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що ОСОБА_1 включений до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.04.2024 №981/НАГД про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період дії воєнного стану. Позивачу за період перебування на стаціонарному лікуванні за період з 11.02.2023 по 20.02.2023 виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату грошового забезпечення, виданою на ім`я ОСОБА_1 від 16.03.2024 №4039. За вказаний період позивач включений до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.04.2024 №981/НАГД про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період дії воєнного стану.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 р. зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати:
- докази виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн. з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року, з 11.02.2023 року по 21.02.2023;
- докази виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 3 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45.
зобов`язано ОСОБА_1 надати:
08 липня 2024 року від військової частини НОМЕР_2 надійшли витребувані судом докази по справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково, з огляду на таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 у період з 18.11.2022 року по 01.02.2024р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_5 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 31.01.2024р. № 625, ОСОБА_1 у період з 07.01.2023р. по 11.02.2023р. брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Соледар Донецької області.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2023р. №1765, ОСОБА_1 11.02.2023 року під час безпосередньо участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_2 поблизу АДРЕСА_3 внаслідок мінометного обстрілу противником сержант ОСОБА_1 отримав поранення.
У період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічних відділеннях Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (далі скорочено - КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР) і у Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 0280123 від 14.02.2023 року і № 568/107 від 21.02.2023 року.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2023р. №144, сержанта ОСОБА_1 звільнено від займаної посади і зараховано з 18 травня 2023 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2023р. №144, сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що 01.02.2024 р. справи та посаду здав.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону №2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктами 2, 4 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання нарахувати та виплати позивачу додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за період з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року суд зазначає таке.
Як вбачається з довідок військової частини НОМЕР_2 від 31.01.2024р. № 625, від 21.03.2023р. №1765, ОСОБА_1 у період з 07.01.2023р. по 11.02.2023р. брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Соледар Донецької області та 11.02.2023 року під час безпосередньо участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_2 поблизу АДРЕСА_3 внаслідок мінометного обстрілу противником сержант ОСОБА_1 отримав поранення.
Як вбачається з додатку 3 до наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 981/НАГД від 18.04.2024 р. за період з 01.02.2023 р. по 11.02.2023 р. ОСОБА_1 передбачена виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць на підставі бойового розпорядження КДШВ ЗСУ № 117/1/2/3274т від 28.12.2022 р., бойового розпорядження ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 116/1/156т від 07.01.2023 р., довідки № 625 від 31.01.2024 р.
Отже, за вказаний період позивач має право на виплату додаткової винагороди за період з 01.02.2023 р. по 11.02.2023 р. в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у діях та заходах щодо безпосередньої участі у бойових діях.
Як зазначив відповідач у відзиві на позов, командиром 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 20.03.2024 був поданий рапорт про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у тому числі у бойових діях по захисту Батьківщини, за період з 01.02.2023 по 11.02.2023. На підставі рапорту ОСОБА_1 включений до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.04.2024 №981/НАГД про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 на період дії воєнного стану (витяг з наказу додається).
Також, як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2024 р. № 7553 за період з 01.02.2023 р. по 21.02.2023 р., тобто включаючи період з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року, ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100000 грн. та перераховано на банківський рахунок.
Отже, порушення відповідач усунув під час розгляду цієї справи.
Таким чином, вказана вимога позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплати позивачу додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за період з 01.02.2023 року по 11.02.2023 року не підлягає задоволенню
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплати позивачу додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року суд зазначає таке.
З аналізу абзацу 5 пункту 1 Постанови №168 Постанови №168 можна зробити висновок, що факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини є підставою для виплати додаткової винагороди до 100000 грн.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Як встановлено, у період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічних відділеннях Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6» Дніпровської міської ради (далі скорочено - КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР) і у Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №16» Криворізької міської ради у зв`язку з вогнепальними пораненнями від мінно-вибухової травми, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 0280123 від 14.02.2023 року і № 568/107 від 21.02.2023 року.
Отже, за період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року позивач має право на виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень.
Разом з цим, як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2024 р. № 7553 за період з 01.02.2023 р. по 21.02.2023 р., тобто включаючи період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року, ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду з розрахунку до 100000 грн. та перераховано на банківський рахунок.
Отже, порушення відповідач усунув під час розгляду цієї справи.
Таким чином, вказана вимога позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплати позивачу додаткову грошову винагороду з розрахунку 100000,00 грн. на місяць за період з 11.02.2023 року по 21.02.2023 року не підлягає задоволенню.
Як встановив суд, згідно з довідкою ВЛК від 11.08.2023 р. ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби (захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби), непридатним до військової служби у Десантно-штурмових військах.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2023р. №144, сержанта ОСОБА_1 звільнено від займаної посади і зараховано з 18 травня 2023 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.
Суд звертає увагу, що в обрахунок вказаних двох місяців перебування у розпорядженні командира не враховується час відпусток і лікування.
Так, абзац сьомий пункту 1-1 Постанови №168 розрізняє порядок виплати винагороди залежно від періоду: протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження та період після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні.
При цьому, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження виплачується грошове забезпечення без урахування додаткової винагороди. Словосполучення «без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні» стосується порядку обрахування вказаних двох місяців з дня зарахування у розпорядження і означає, що до цих двох місяців включається лише дні перебування у розпорядженні, не враховуючи дні перебування у відпустці та на лікуванні.
При цьому, виключень щодо виплати у період перебування в розпорядженні днів перебування у відпустці та на лікуванні норма не містить.
Як встановлено, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.05.2023р. №144, ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини з 18 травня 2023 року.
Як вбачається з наказів військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2023 р. № 150, від 14.06.2023 р. № 168, від 04.07.2023 р. № 188, від 30.07.2023 р. № 214, від 11.09.2023 р. № 263, від 11.09.2023 р. № 263, від 11.09.2023 р. № 263, від 11.10.2023 р. № 293, від 18.10.2023 р. № 300, від 02.11.2023 р. № 315, від 08.11.2023 р. № 321, від 23.11.2023 р. № 336, ОСОБА_1 перебував у розпорядженні командира з 27.05.2023 р. по 13.06.2023 р., з 30.07.2023 р. по 10.09.2023 р., з 11.10.2023 р. по 17.10.2023 р., з 02.11.2023 р. по 07.11.2023 р., решта днів цього періоду ОСОБА_1 перебував у відпустці та на лікуванні.
Отже, станом на 23.11.2023 р. (день, коли ОСОБА_1 прибув з відпустки) позивач перебував у розпорядженні командира 42 дні, тобто менше двох місяців, відтак відсутні підстави для висновку, що саме з 01.09.2023 р. (початок спірного періоду згідно з позовними вимогами) закінчились два місяці перебування у розпорядженні командира, обраховані без врахування днів перебування у відпустці та на лікуванні.
Суд бере до уваги саме довідку військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2024 р. № 7553, яка підписана командиром військової частини та бухгалтером, скріплена печаткою.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплати позивачу підйомну допомогу суд зазначає таке.
Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовується продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців
Абзац перший пункту 3 статті 9-1 вказаного закону передбачає (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджено Наказом Міністерства оборони України № 45 від 05.02.2018 року (далі - Порядок №45).
Пунктом 1 Порядку №45 передбачає (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Абзац п`ятий пункту 2 Порядку №45 передбачає, що розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Як встановлено, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 17.11.2022 р. № 233 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 з 17.11.2022 р. виключено зі списків особового складу частини та направлено для подальшого проходження служби у АДРЕСА_4 .
Згідно з даними військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 18.11.2022 року зарахований у списки військової частини НОМЕР_2 .
Отже, позивач є військовослужбовцем, який проходив військову службу за контрактом та здійснив переїзд на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з направленням до іншої військової частини.
У зв`язку з наведеними обставинами відповідно до абзацу першого пункту 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 1 Порядку №45 ОСОБА_1 має право на виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Що стосується нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 3 ст. 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року 20.04.2024 5 №45, як такому що змінив місце проживання у зв`язку з призначенням позивача наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.11.2022 №174-РС на посаду стрільця снайпера 4 відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 батальйону відповідач у відзиві вказав, що підрозділом, в якому перебував позивач, під час звірки відпрацьованих рапортів, було виявлено, що останньому ще не було виплачено підйомної допомоги, у зв`язку з чим командиром НОМЕР_7 аеромобільного батальйону було подано рапорт на виплату позивачу вказаної допомоги, та ОСОБА_1 був включений до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.03.2024 № 808/ НАГД про виплату підйомної допомоги військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 у 2024 році.
Проте абзац п`ятий пункту 2 Порядку №45 передбачає, що розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас доказів виплати підйомної допомоги у розмірі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою, відповідач не надав.
Отже, порушення відповідач частково усунув під час розгляду цієї справи.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
У зв`язку із звільненням позивач від сплати судового збору розподіл судових витрат судом не проводиться.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги, передбаченої підпунктом 1 пункту 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 (із змінами), в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на дату прийняття посади та справ при переїзді на нове місце військової служби у зв`язку з призначенням на військову посаду командира відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_2 .
Зобов`язати Військову частини НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену підпунктом 1 пункту 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 (із змінами), в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 на дату прийняття посади та справ при переїзді на нове місце військової служби у зв`язку з призначенням на військову посаду командира відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_2 , з урахуванням виплачених сум.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко