Справа № 420/37402/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 лютого 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 03.12.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

4. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

5. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

6. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 28 років військової служби;

7. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за невчасно виплачене грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року по день фактично виплачених сум такої заборгованості;

8. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби, передбачену пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, із врахуванням 28 років загальної вислуги військової служби у розмірі 721 359,38 грн (сімсот двадцять одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять гривень 38 копійок);

9. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 недоплачену суму основного та додаткового грошове забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 07 вересня 2022 проходження ним військової служби, передбачених статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та розділами I, II, III IV, VI. XI, XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, у розмірі 225 891,65 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна гривня 65 копійок);

10. Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 6 місяців (185 днів) часу затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 08.09.2022 по 11.03.2023 у сумі 208 232,30 грн. (двісті вісім тисяч двісті тридцять дві гривні тридцять копійок);

11. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити і видати ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти;

12. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

09.12.2024 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України та заяви/клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з заявленими вимогами та доказами, з зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

17.12.2024 до суду надійшла заява позивача (вхід.№ЕС/74939/24) про усунення недоліків, з якої вбачається про часткове виконання ухвали від 09.12.2024. Позивачем надано заяву про поновлення строків для звернення до суду,а також позовну заяву з вимогами, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб", з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 28 років вислуги військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 оформити та видати ОСОБА_1 оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

06.01.2025 ухвалою судді продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України.

13.01.2025 до суду надійшла уточнена позовна заява (вхід.№3527/25) з позовними вимогами, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення розрахунку га виплати ОСОБА_1 (РНОКТІП НОМЕР_1 ) одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 років вислуги військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленого грошового атестату та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленої довідки про основні та додаткові види його грошового забезпечення та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

15.01.2025 ухвалою судді продовжено строк на усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС.

20.01.2025 до суду надійшла позовна заява (уточнена вхід. №5765/25) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати з 29 січня 2020 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової соціальної відпустки, грошової премії і таємності, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не проведення розрахунку га виплати ОСОБА_1 (РНОКТІП НОМЕР_1 ) одноразової допомоги у разі звільнення за 27 років військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належне грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 07 вересня 2022 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової соціальної відпустки на день звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 років вислуги військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленого грошового атестату виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлений грошовий атестат, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби та премії, визначивши їх розмір шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненадання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновленої довідки про основні та додаткові види його грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) оформити та видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) оновлену довідку про основні та додаткові види його грошового забезпечення, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, вислуги років визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, 16 до Постанови №704, для забезпечення проведення перерахунку основного розміру його пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 та був звільнений наказом від 07.09.2022 № 236 (по стройовій частині) у відставку за підпунктом «а» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Після, звільнення пройшов МСЕК та був визнаний особою з інвалідністю 3 групи пов`язаної із захистом Батьківщини, безстроково (далі інвалід війни 3 гр.), що підтверджується довідкою серії 12 ААГ № 162143, виданої 19.04.2023 року ОМСЕК № 3 м. Запоріжжя. Відповідно до вищезазначеного витягу з наказу, на день звільнення вислуга років, у Збройних Силах України становить: у календарному обчислені 27 років 02 місяці 08 днів;, - пільгова вислуга років 01 рік 07 місяців 21 день, загальна вислуга років становить 28 років, 09 місяців 29 днів. Відповідно до цього ж витягу з наказу, позивачу має бути нарахована та виплачена грошова допомога при звільнені з військової служби у запас у розмірі 50%, місячного грошового забезпечення за 27 календарних років, яку до цього часу позивач не отримав. Одночасно з цим грошова допомога для оздоровлення щорічно має визначатися виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового, а допомога на вирішення соціально-побутових питань визначається виходячи з окладу за військовим званням, із розрахунку величини прожиткового мінімума для працездатних осіб, встановленого на 01 січня поточного року. Так вимагає закон та постанова КМУ № 704. Проте, відповідач в порушення вимог постанови КМУ № 704 нараховував позивачу через власну фінансово-економічну службу протиправно щорічно щомісячне грошове забезпечення із розрахунку величини прожиткового мінімума, встановленого на 01 січня 2018 року і цей розрахунок надавав до військової частини НОМЕР_4 для перерахування грошового забезпечення на мій картковий рахунок, де перебував деякий час на фінансовому забезпеченні. Таким чином, позивачу мають бути нараховані та виплачені грошові кошти із урахуванням прожиткового мінімума для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року та у відповідності до змісту наказу. Проте до цього часу за твердженням позивача грошове забезпечення у повному обсязі, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби не виплачені.

23.09.2024 позивач звернувся з листом до відповідача про надання інформації щодо розміру прожиткового мінімума, який використано для обчислення грошового забезпечення, здійснення перерахунку грошового забезпечення та виплати грошової допомоги при звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка не була виплачена від дня виключення зі списків військової частини та зняття із всіх видів забезпечення, тобто на день звільнення з військової служби повного розрахунку не відбулось. Цим же листом позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо виготовлення та направлення йому оновленого грошового атестату та довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 07.09.2022 року з рахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених, шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року, відповідно, на відповідний тарафний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії. 26.09.2024 року позивач повторно направив своє звернення Відповідачу за допомогою електронної адреси. Відповідач листом від 06.11.2024 року № 13899 повідомив, що відомості щодо розміру грошового забезпечення за період із 01.01.2020 року по 31.05.2022 року надати не має можливості, оскільки військова частина НОМЕР_2 (відповідач) перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 .

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

12.02.2025 до суду від представника відповідача військової частини НОМЕР_2 Бурнатного Д.С., надійшов відзив (вхід. №ЕС/13361/25), в якому просить у задоволенні позову відмовити; прийняти аргументи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та врахувати їх при розгляді справі та прийняття процесуальних рішень; залучити для всебічного розгляду справи співвідповідача в особі військової частини НОМЕР_4 .

В обґрунтування відзиву щодо суті кожної з позовних вимог зазначив, що абзацом 6 вказаного пункту (в редакції на час звільнення Позивача у з військової служби у вересні 2022 року) визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Відповідно до доданих до позову документів Позивач вперше був звільнений з військової служби 06.11.1994. Згідно п. 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час звільнення 06.11.1994) військовослужбовцям виплачується грошова допомога на лікування, при народженні дитини, виплачується також грошова допомога на дітей військовослужбовців строкової служби, малозабезпеченим сім`ям військовослужбовців у порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Таким чином, Позивач при звільненні набув права на отримання грошової допомоги в розмірі 5-місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби 06.11.1994. В подальшому Позивач проходив службу у органах внутрішніх справ та відповідно до долучених до позову документів був звільнений 31.10.2005 за станом здоров`я. Згідно п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на час звільнення 31.10.2005 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби за вислугою строку служби, віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з організаційними заходами в разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Позивач при звільненні з органів внутрішніх справ 31.10.2005 за станом здоров`я набув права на отримання грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за календарною вислугою 24 роки 4 місяці 8 днів. Таким чином, враховуючи, що позивач, при попередніх звільненнях зі служби набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (5-місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби 06.11.1994 та при звільненні 31.10.2005 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за календарною вислугою 24 роки 4 місяці 8 днів), вказана грошова допомога при його звільненні з військової служби у вересні 2022 року була нарахована та виплачена військовою частиною НОМЕР_2 за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Змістом постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції постанови КМУ від 12.05.2023р. № 481 підтверджений факт незмінності правила обчислення грошового забезпечення із використанням показника арифметичного значення прожиткового мінімуму у розмірі 1,762,00 грн. Тому, у силу дії відповідного рішення Уряду України нормативного характеру усі суб`єкти владних повноважень були зобов`язані призначати, обчислювати, нараховувати та виплачувати реальне (фактичне) грошове забезпечення діючих публічних службовців за постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 із використанням показника прожиткового мінімуму працездатної особи у 1762 грн. Крім того, відповідно до ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті. Таким чином, застосування актуального показника прожиткового мінімуму станом на 01 січня кожного календарного року, а не того показника прожиткового мінімуму, який був визначений рішенням Кабінету Міністрів України (у даному випадку 1762,00 грн. за п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704) суперечить ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Позовні вимоги щодо видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та оновленого грошового атестату, заявлені Позивачем в позовній заяві, є передчасними, так як спір в цій частині фактично не існує, оскільки перерахунок грошового забезпечення та його виплата, які він просить суд зобов`язати здійснити відповідача, не проведені. Відтак, вважаю, що такі вимоги задоволенню не підлягають. Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення ОСОБА_1 остаточного розрахунку до 07 вересня 2022 року, слід зазначити, що з позивачем проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою про його грошове забезпечення за період з 01.08.2022 по 30.09.2022, яка додається до цього відзиву, в якій зазначено також складові грошового забезпечення при звільненні.

Крім того зазначили, що військова частина НОМЕР_2 до 31.05.2022 перебувала у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 , яка здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення Позивачу, здійснювала його призначення на посаду у військовій частині НОМЕР_2 та виключення зі списків особового складу при його звільненні з військової служби. Військова частина НОМЕР_4 як суб`єкт владних повноважень щодо фінансового забезпечення (нарахування та виплати грошового забезпечення Позивачу) має у своєму розпорядженні документи фінансової звітності щодо виплати грошового забезпечення Позивачу за спірний період з 29.01.2020 по 31.05.2022 та володіє всією повнотою засобів та механізми поновлення прав Позивача, у разі визнання судом факту їх порушень, які будуть у такому випадку найбільш ефективними. Отже, з метою всебічного розгляду справи по суті просили залучити згідно ч. 5 ст. 48 КАС України співвідповідача в особі військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ).

Додатково зазначили про наявність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки предметом спору є, зокрема, нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення за період проходження ним військової служби 29.01.2020 по 07.09.2022 та одноразової грошової допомоги при звільненні. З 19.07.2022 законодавцем передбачено тримісячний строк для звернення працівника до суду з позовом про виплату заробітної плати. Таким чином, строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 Кодексу Законів про працю України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Натомість реалізація свого права на судове оскарження протиправної на думку Позивача бездіяльності суб`єктів владних повноважень здійснена ним лише 03.12.2024, тобто більш через 2 роки після проведення виплати йому виплати грошового забезпечення, в тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні, після виключення зі списків військової частини військової частини НОМЕР_2 у вересні 2022 року, що є підставою для висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

18.02.2025 ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху; надати 5-ти денний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.

24.02.2025 до суду від позивача надійшла заява (вхід. №16634/25), в якій просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що у період з 19.12.2019 року по 18.02.2022 проходив військову службу за контрактом, у цей період приймав безпосередню участь у зоні ведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей щодо забезпечення територіальної цілісності України у складі приданих сил до інших військових частин. Станом на вересень 2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в цей же період, і по цей час дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тяжко захворіла, довго перебувала на стаціонарному лікуванні, потребувала та потребує постійного догляду, що стало одною із причин звільнення із військової служби за віком, хоча по досягненню 60 років (18.02.2022) термін військової служби був продовжений у зв`язку із повномаштабною військовою агресією рф проти України та введеням воєнного стану. У зв`язку з повною недієздатністю дружини (дезорієнтації у просторі, непредбачувана поведінка, обмежена спроможність до спікування і т.д) позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання її недієздатною із оформленням відносно неї опікунства. 01.11.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя дружину визнано недієздатною, а позивача призначили над нею опікуном. 3 дати звільнення з військової служби по 06 вересня 2024 року мешкав разом із дружиною у м. Запоріжжі, яке постійно перебувало під ракетними, артилерійськими, шахедними та авіаційними обстрілами, окрім заходів медичного характеру та постійного побутового догляду за дружиною, був змушений вживати невідкладних непередбачуваних заходів задля збереження свого життя та життя дружини внаслідок оголошення повітряних, тривог та обстрілів міста. 04 вересня 2024 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 і, було видано під особистий підпис витяг наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 1 07.09.2022 року № 236, зміст якого відповідав первинному змісту. З метою перевірки вказаної інформації позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію щодо розміру прожиткового мінімуму, який застосовувався для розрахунку грошового забезпечення у той час, коли приймав участь у бойових діях та не міг належним чином захищати свої права. Крім цього просив здійснити виплату передбаченої законодавством України одноразової допомоги при звільненні, визначеної наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.09.2022 № 236 (по стройовій частині) за 27 років військової служби, якої не отримав по цей час. 06 листопада 2024 року відповідач направив відповідь, із якої позивач дізнався, що крім невиплати одноразової грошової допомоги при: звільненні з військової служби, також нараховували щомісячне грошове забезпечення у меншому, ніж передбачено законодавством України розмірі, через порушення порядку; такого розрахунку (Відповідач застосовував для розрахунку грошового забезпечення прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року, чим вчинив протиправну дію).

Дослідивши заяву позивача, наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Щодо доводів позивача про запровадження на території України воєнного стану..

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки Верховного Суду викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Судом встановлено, що даний позов подано з пропуском строку звернення до суду, визначеного частиною другою, п`ятою статті 122 КАС України.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.11.2024 у справі №120/359/24 (адміністративне провадження №К/990/14363/24) зазначив, що стаття 123 КАС України допускає поновлення строків звернення до суду, якщо заявник доведе поважність причин їх пропуску. Військова мобілізація та участь у бойових діях можуть бути визнані такими поважними причинами, якщо ці обставини об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду. Верховний Суд підтвердив, що строки звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України, можуть бути поновлені відповідно до статті 123 КАС України, якщо заявник надасть обґрунтовані пояснення та докази поважності причин пропуску. Суворе застосування строків звернення до суду в умовах воєнного стану може обмежувати конституційне право військовослужбовців на доступ до правосуддя, що суперечить принципу справедливості, закріпленому у статті 2 КАС України.

Так, Верховний Суд у пункті 57 постанови вказав, що проходження військової служби може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з таких причин: обмеження доступу до правової допомоги - військовослужбовці можуть перебувати у віддалених або небезпечних місцях, де неможливо отримати правову допомогу або підготувати документи для звернення до суду; виконання службових обов`язків - служба у Збройних Силах України, особливо в умовах воєнного стану, передбачає повну концентрацію на виконанні військових завдань, що може унеможливлювати звернення до суду; повага до особливого статусу -військовослужбовці, виконуючи свій конституційний обов`язок, мають право на захист від невиправданого обмеження доступу до правосуддя, гарантованого статтями 55, 124 та 129 Конституції України; фактор часу - участь у тривалих військових операціях, навчаннях або відрядженнях може суттєво ускладнювати дотримання строків, передбачених законом.

В пункті 52 також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.

Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку".

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Зважаючи на введення на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, на те, що до 07.09.2022 позивач проходив військову службу, звільнений з військової служби за досягненням граничного віку, та встановлено інвалідність ІІІ групи з причин захворювань, пов`язаних з захистом Батьківщини, наявність недієздатного члена сім`ї на утриманні, яка потребує постійного догляду, а також враховуючи, що позивач не продемонстрував умисного зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист та не допустив зловживання цим правом, з метою забезпечення права на звернення до суду, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та його поновлення.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відтак, оскільки недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою суду від 18.02.2025 про залишення позовної заяви без руху, усунуті, тому розгляд справи необхідно продовжити.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 248, 257, 262, 268-269 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 (вхід. №ЕС/16634/25 від 24.02.2025) про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду.

Продовжити розгляд справи №420/37402/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА