Справа № 580/7705/24
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7705/24 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Некрасова» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Некрасова» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.04.2024 року №540-рл.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області повторно розглянути матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «Некрасова» щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за адресою: Черкаська обл., м.Золотоноша, вул. Шевченка, буд.9-а, та прийняти в установленому законодавством порядку, спосіб і строки обґрунтоване рішення з урахуванням мотивів суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа 19.04.2022 року, що підтверджується Випискою із ЄДРПОУ станом на 23.12.2022 року. Основний вид діяльності « 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів».

27.03.2024 року позивач звернувся до відповідача з електронною заявою, в якій просив видати ліцензію на право зберігання пального за адресою: 19702, Черкаська обл., Золотоніський р-н., м.Золотоноша, вул. Шевченка, буд.9/А. До неї додав перелік документів: копію платіжної інструкції №18 від 16.01.2023 року, договір оренди земельної ділянки №3659 від 16.11.2005 року між Золотоніською міською радою та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки кадастровий №:05:009:0109, Витяг з Державного реєстру речових прав №335384617 від 12.06.2023 року реєстраційний номер 104, договір суборенди земельної ділянки №1 від 24.03.2023 року між ОСОБА_1 та позивачем щодо земельної ділянки кадастровий №:05:009:0109, Витяг з Державного реєстру речових прав №361315084 від 10.01.2024 року реєстраційний номер 104, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 23.02.2018 року, копію акту готовності об`єкта до експлуатації пункту сервісного обслуговування автомобілів, боксу на 2 автомобілі, АЗС оптової продажі ПММ і стоянки автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 №1 від 03.12.2010 року, копію дозволу №ДЗ-73/Ц/1-23 від 09.01.2023 року, копію дозволу №ДЗ-3490/Ц/1-23 від 14.08.2023 року, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний №17488903 від 07.02.14 року серія САК №010201, копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №357029947 від 05.12.2023 року реєстраційний номер 04, копію договору оренди об`єкта нерухомого майна №4 від 01.03.2024 року, копію акту прийому-передачі нерухомого майна за договором оренди об`єкта нерухомого майна від 01.03.2024 року №4.

У результаті їх розгляду відповідач 09.04.2024 року видав оспорюване розпорядження №540-рл про відмову у видачі ліцензії (далі - Спірне рішення), посилаючись на ст.15 Закону України від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» з урахуванням вимог наказу ДПС України від 22.04.2021 року №446 «Про затвердження типових інформаційних карток адміністративних послуг» (зі змінами), наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 24.10.2023 року №279 «Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг», на підставі доповідної записки Управління контролю за підакцизними товарами від 09.04.2024 року №473/23-00-09-03-01 та поданої позивачем заяви щодо отримання ліцензії на право зберігання пального (вх. ГУ ДПС від 27.03.2024 року №7237/АП). Підставою відмови зазначив відсутність документів, необхідних для отримання ліцензії відповідно до ст.15 вказаного вище Закону.

Позивач оскаржив його до Державної податкової служби України, подавши 23.04.2024 року відповідну скаргу. Державна податкова служба України прийняла рішення від 27.06.2024 року №19667/6/99-00-06-03-03-06, яким скаргу залишила без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним його виробництвом та обігом на території України регулює Закон України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-ВР).

Положеннями статті 1 вказаного Закону визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:

ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);

місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);

дату видачі/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Згідно з окремими положеннями статті 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Отже, за результатами розгляду заяви позивача відповідач зобов`язаний видати ліцензію або рішення про відмову у її видачі, в якому вказати підставу для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Так, в оскаржуваному рішенні, вказуючи підставу для відмови у видачі ліцензії, відповідач послався на статтю 15 Закону №481/95-ВР без конкретизації переліку документів, яких саме відповідно до вказаної норми Закону позивач не надав. Отже, воно не є належно обґрунтованим та не дозволяє позивачу усунути виявлені недоліки поданого ним пакету документів.

У заявлених спірних правовідносинах позивач надав відповідачу зазначений вище пакет документів щодо права власності на нерухоме майно, земельну ділянку, дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та документ щодо введення об`єкта в експлуатацію. Тобто, в загальному він поданий у повному обсязі. Не врахування будь-якого з них відповідачем мало бути належно обґрунтованим.

Відтак, враховуючи те, що у спірному рішенні відповідач не обґрунтував належним чином підстави, в силу яких прийняв рішення про відмову у видачі ліцензії, не можливо встановити з оскаржуваного рішення, якими мотивами керувалася посадова особа, що його винесла.

Крім того, до вказаного вище переліку документів на отримання відповідної ліцензії не входить такий документ, як сертифікат відповідності. Тому відповідач не мав законодавчих підстав вимагати вказаний документ. Протилежні доводи відповідача про те, що неможливо у повному обсязі підтвердити прийняття пункту сервісного обслуговування автомобілів боксу на 2 автомобілі АЗС оптової продажі ПММ і стоянки автомобілів за адресою: 19700, Черкаська обл., м.Золотоноша, вул.Шевченка, буд.9/А,- без наявності сертифіката відповідності, не обґрунтовані, а тому не приймаються до уваги.

Доводи відповідача про те, що у поданих позивачем документах відсутні завірені належним чином копії договору оренди землі від 16.11.2005 року №3659 та договору суборенди земельної ділянки від 24.03.2023 року №1, без наявності яких неможливо в повній мірі підтвердити право користування земельною ділянкою, кадастровий номер :05:009:0109, також є не обґрунтованими та не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст.15 Закону №481/95-ВР копії вказаних у ній документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального. Позивач додав до заяви Витяги з Державного реєстру речових прав №335384617 та №361315084, в яких зазначені реквізити таких договорів.

Доказів оцінки відповідачем вказаних позивачем відомостей з отриманих від нього документів суду не надано, що свідчить про безпідставне неврахування відповідачем змісту поданих позивачем для отримання ліцензії документів. А вказана у спірному рішенні відповідача підстава не підтверджена, відтак, не відповідає вимогам закону та доводить обґрунтованість посилань позивача про його протиправність.

Відповідно до абзацу першого ст.16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Таким чином, обов`язок контролювати дотримання позивачем вимог вказаного закону, у т.ч. перевіряти поданий платником податків обсяг обов`язкових документів, наданих для отримання відповідної ліцензії, належить відповідачу.

Отже, судом першої інстанції було встановлено, що у спірному рішенні відповідач не конкретизував перелік документів, яких саме відповідно до вказаної вище норми Закону позивач не надав, не зазначив підстав неврахування отриманих, що є порушенням правил для прийняття такого рішення та свідчить про недостатню його обґрунтованість, перешкоджає позивачу з`ясувати, в чому неповнота поданого ним пакету документів та усунути в установленому порядку порушення. Належний розгляд та оцінка отриманих відповідачем документів позивача не підтверджені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, для забезпечення виконання завдання адміністративного судочинства, вказаного у статті 2 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали позивача щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним та прийняти в установленому законодавством порядку, спосіб і строки, обґрунтоване рішення з урахуванням мотивів та висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.