Справа № 260/8150/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 260/8150/24 пров. № А/857/34329/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року про повернення позовної заяви (постановлену у порядку письмового провадження у м. Ужгороді; суддя Плеханова З. Б.) в адміністративній справі № 260/8150/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправними дії начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо відмови ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України;

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 16.07.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України;

- відшкодувати позивачу за рахунок держави моральну шкоду, завдану незаконними діями начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо відмови ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України та незаконним рішенням начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 16.07.2024, яким відмовлено позивачу в перетинанні державного кордону України в розмірі 300 766 650 000,00 грн та матеріальну шкоду в розмірі 3051,76 грн, заподіяну ОСОБА_1 незаконними діями та рішенням начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- визнати протиправними дії інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України;

- визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 від 20.07.2024, яким відмовлено позивачу в перетинанні державного кордону України;

- відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок держави моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_1 незаконними діями інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України та незаконним рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 від 20.07.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України - в розмірі 1 805 533 300 000 грн та матеріальну шкоду в розмірі 5572,15 грн, заподіяну ОСОБА_1 незаконними діями та незаконним рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України та незаконним рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 від 20.07.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржив позивач і подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали допустив порушення норм процесуального та матеріального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у цьому випадку застосовується встановлений частиною другою статті 122 КАС України загальний шестимісячний строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Сукупний аналіз наведених вище норм чинного процесуального законодавства дає можливість зробити висновок про те, що КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи виходячи з змісту порушених прав, свобод та інтересів, які підлягають захисту, та їх правового регулювання.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин у сфері перетину державного кордону є Закон України «Про прикордонний контроль».

Згідно частини третьої статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль» особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право протягом одного місяця з дня прийняття відповідного рішення у передбаченому законом порядку оскаржити його до органу Державної прикордонної служби України вищого рівня або до адміністративного суду за місцем розташування відповідного органу. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії.

З наведеного видно, що вказаними положеннями, визначений порядок дій особи у разі відмови їй у перетині державного кордону, зокрема, передбачено: можливість оскарження такого рішення до органу Державної прикордонної служби України вищого рівня або до адміністративного суду за місцем розташування відповідного органу.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що таке право, має бути реалізоване протягом одного місяця з дня прийняття відповідного рішення.

Згідно частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою повертає позовну заяву позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний повернути позовну заяву.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту заявлених позовних вимог видно, що предметом цього адміністративного позову є:

рішення та дії начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 16.07.2024 про відмову в перетинанні кордону.

рішення та дії інспектора прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 майстра-сержанта ОСОБА_3 від 20 липня 2024 року про відмову в перетинанні державного кордону.

Проте, позивач звернувся до суду з позовною заявою 09 грудня 2024 року, тобто з порушенням місячного строку на звернення, що визначений частиною третьою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, як зазначив суд першої інстанції, що позивач неодноразово звертався до Закарпатського окружного адміністративного суду з аналогічними позовами про оскарження постанов відповідача від 16.07.2024 та від 16.07.2024. Позови були повернути ухвалами цього суду з різних підстав.

Крім того, позивач три рази подавав позови до Закарпатського окружного адміністративного суду, в яких оскаржував тільки постанову від 16.07.2024, і два рази подавав позови до цього суду, в яких оскаржував тільки постанову від 20.07.2024.

Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з вимогами процесуального законодавства, відповідають дійсним обставинам справи

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 260/8150/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин