Справа № 380/22854/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 рокусправа № 380/22854/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Андрея Шептицького, 10) з вимогами:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.09.2024 №16 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсію) за період з 01 березня 2018 по 28 лютого 2023 року від 23.09.2023 №2603-вих-374;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсію) за період з 01 березня 2018 по 28 лютого 2023 року від 23.09.2023 №2603-вих-374, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі № 380/9107/24 від 18.08.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.03.2023 №16 та зобов`язано Головне управління в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою з 24.03.2023. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024, ГУ ПФУ в Чернівецькій області розпорядженням від 04.09.2024 №16 періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 05.09.1996 по 01.05.2016 зарахував до стажу роботи на посадах, які віднесені до відповідних категорій державного службовця. Однак, враховуючи те, що під час обчислення розміру пенсії державного службовця відповідачем не було враховано заробітної плати, визначеної у листі відповіді від 20.03.2023 №2603-вих-327, виданому Управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, розмір пенсії позивача з 24.03.2023 визначено в мінімальному розмірі. Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради видано позивачці довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01.03.2018 по 28.02.2023 від 23.09.2024 №2603-вих-374. 24.09.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 з урахуванням відповідних довідок про складові заробітної плати державного службовця (згідно висновків Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладених від 12.08.2024 у справі №380/9107/23). До заяви про призначення пенсії відповідно до Закону №3723 позивачка долучила довідки від 23.09.2024 №2603-вих-373 та від 23.09.2024 №2603-вих-374. ГУ ПФУ в Одеській області рішенням №16 від 30.09.2023 відмовило у призначення пенсії у зв`язку з тим, що посади, на яких працювала позивач не відносяться до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України. Позивач вважає вказане рішення протиправним, а тому звернулась з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 25.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.12.2024 за вх.№91154 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон №889, у зв`язку з чим Закон України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» (надалі по тексту Закон №3723) втратив чинність крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і п. 12 Прикінцевих положень Закону № 889. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.

При цьому для жінок зазначений вік визначається ст. 26 Закону № 1058 та становить шістдесят років. Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 899 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону 1058. При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723. Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж. На підставі заяви та доданих документів Головним управлінням винесено рішення від 30.09.2024 №16 про відмову у перерахунку пенсії оскільки станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах, які відносяться до категорій посад державних службовців визначених ст. 25 Закону №372. Просить у задоволенні позову відмовити.

17.12.2024 за вх.№92944 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що обов`язковою умовою для збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. Згідно ст. 21 Закону України №2693-ІІІ, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058. Час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби до 04.07.2001 по дату набуття чинності Закону №2493-ІІІ. Звертає увагу, що до 04.07.2001 посади працівників органів місцевого самоврядування були віднесені до відповідних категорій посад державної служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Віднесення посад працівників місцевих рад та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» від 18.04.1994 №239, яка втратила чинність 26.10.2021. Після 04.07.2001, згідно ст. 14 Закону №2493-ІІІ посади в органах місцевого самоврядування віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 24.01.2025 витребувано у сторін докази по справі.

Ухвалою суду від 24.01.2025 строк розгляду справи продовжено на тридцять днів з метою отримання витребуваних доказів.

31.01.2025 за вх.№8082 від представника ГУ ПФУ у Львівській області надійшло клопотання про долучення доказів.

25.02.2025 за вх.№16068 від позивачки надійшла заява про долучення додаткових доказів у справі.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.09.1996 і станом на час звернення до суду з позовом, проходить службу на різних посадах в органах місцевого самоврядування, а саме: з 05.09.1996 по 01.10.2001 на посаді спеціаліста ІІ категорії, згодом І категорії Галицької районної адміністрації (далі РА), з 02.10.2001 до тепер на посаді спеціаліста сектору соціальних програм Сихівського відділу соціального захисту (далі ВСЗ). За час проходження публічної служби ОСОБА_1 : - 05.05.1996 прийняла присягу державного службовця, присвоєно 15 ранг; - 01.09.1998 присвоєно 14 ранг державного службовця; - 01.09.2000 присвоєно 13 ранг державного службовця; - 09.11.2001 прийняла присягу державного службовця місцевого самоврядування; - 01.01.2003 присвоєно 6 категорію та збережено 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 15.03.2004 присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 15.03.2006 присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 31.03.1980).

Позивачка отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 звернулася до органу ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 24.03.2023 про перехід на пенсію відповідно до Закону 3723-XII.

30.03.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 прийняло рішення №16, відповідно до котрого відмовило позивачці в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII за відсутністю стажу на посаді державної служби.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.03.2023 №16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі Рішення, Закон №3723-XII відповідно) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) на підставі листа-довідки від 20.03.2023 за №2603-вих-327, виданого Управлінням соціального захисту департаменту соціального захисту Львівської міської ради в розмірі 60 відсотків від заробітку за лютий 2023 року, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24.03.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №380/9107/23 у задоволені позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року скасовано та прийнято постанову, якою позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 30.03.2023 №16. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» з дня звернення із заявою, з 24.03.2023. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Листом від 17.09.2024 за №1300-5305/8-1359507, ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивачку, що з метою виконання судового рішення у справі №380/9107/23, спеціалістами відділу було здійснено переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889 з 24.03.2023, з зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 05.09.1996 по 31.07.2022. Оскільки в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо врахуванням наданої довідки від 20.03.2023 №2603-вих-327, виданою Управлінням соціального захисту департаментом гуманітарної політики Львівської міської ради, відтак, розмір пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» розраховано на підставі матеріалів пенсійної справи. За наслідками перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 24.03.2023 становитиме 2093,00 грн, з 01.03.2024 2361,00 грн, що призводить до зменшення розміру пенсійної виплати. Враховуючи вищевикладене, просили позивачку висловити свою позицію щодо виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №380/9107/23.

23.09.2024 Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради видано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №2603-вих-373 про розмір заробітної плати позивачки станом на 24.03.2023 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців підряд перед звернення за пенсією) за період з 01.03.2018 по 28.02.2023 №2603-вих-374.

24.09.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати (вид перерахунку перехід на пенсію за іншим законом) з урахуванням зазначених вище довідок.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви, визначено Головне управління ПФУ в Одеській області.

За результатами розгляду заяви позивачки, Головне управління ПФУ в Одеській області прийняло рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 30.09.2024 №16, у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 заявниця не працювала на посадах, які відносяться до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ (працювала на посаді службовця органів місцевого самоврядування) та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст. 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону № 2493-III в редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак попередня редакція цієї статті, що була чинною до 01.10.2017, встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

При цьому, абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України та Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України № 889-VIII) здійснюється згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283), який необхідно застосовувати у даному спорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №735/939/17, від 11.04.2023 у справі №1.380.2019.003855.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено «Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622), пунктом 2 якого передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 Розділу XI Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII, зокрема, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Спеціальним законом, що регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон № 2493-III.

Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно з пунктом 2 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2493-III дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III.

Механізм обчислення стажу державної служби визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі Порядок № 229), згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 Розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 Розділу XI Закону № 889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Частиною третьою статті 25 Закону № 3723-XII встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

У частині другій вказаної статті закріплено перелік категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 затверджено «Порядок обчислення стажу державної служби» (чинного до набрання законної сили Законом № 889-VIII) (далі - Порядок № 283), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу»; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя.

Тобто, як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Статтею 14 Закону № 2493-III, до якої відсилає пункт 2 Порядку № 283, визначає класифікацію посад в органах місцевого самоврядування. До п`ятої категорії посад зокрема відносяться посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; сьомої категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Аналогічні положення передбачені пунктом 3 Порядку № 229, згідно з яким документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема: з 05.09.1996 по 01.08.2001 працювала на посаді спеціаліста II категорії РА, з 01.08.2001 переведена з ІІ категорії на І; 01.10.2001 звільнена з роботи у зв`язку з переведенням у відділ праці та соціального захисту населення Сихівської районної державної адміністрації м. Львова (прийняла присягу державного службовця 05.09.1996), з 02.10.2001 прийнята по переводу на посаду спеціаліста І категорії (09.11.2001 прийняла присягу службовця місцевого самоврядування); з 04.07.2007 переведена за її згодою на посаду головного спеціаліста сектору соціальних програм Сихівського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради; з 10.06.2009 переведена на посаду спеціаліста І категорії сектора соціальних програм Сихівського відділу соціального захисту; з 02.01.2017 переведена на посаду головного спеціаліста сектора соціальних послуг Сихівського відділу соціального захисту, на які позивач працює і на даний час.

Вказані посади, відповідно до статті 14 Закону №2493-III, пункту 2 Порядку № 283, пункту 4 Порядку № 229 входять до переліку посад, що зараховуються до стажу державної служби.

Крім цього, судом встановлено, що 05.09.1996 позивачкою складено присягу державного службовця. Посаду, на якій працювала позивачка, віднесено до відповідної категорії посад держаних службовців, присвоєння їм рангів та прийняття присяги державного службовця. 09.11.2001 позивачкою складено присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Отже, період роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 02.10.2001 по 24.09.2024 (день звернення із заявою про призначення пенсії), який підтверджується записами у її трудовій книжці, має зараховуватися до стажу державної служби.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону 3723-XII досягла 60-річного віку, станом на 01.05.2016 займала посаду, робота на якій зараховується до державної служби, та мала стаж державної служби понад 10 років, а тому позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону.

А тому, оскільки позивачка на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону №3723-ХІІ, оскільки досягла 60-річного віку, займала станом на 01.05.2016 посаду, робота на якій зараховується до державної служби, та мала стаж державної служби понад 10 років, тому Рішення ГУ ПФУ в Одеській області №16 від 30.09.2024 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає таке.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, позивачка просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсію) за період з 01 березня 2018 по 28 лютого 2023 року від 23.09.2023 №2603-вих-374, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24 березня 2023 року.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем при прийнятті спірного рішення, зазначено, що у позивачки відсутній стаж роботи на посадах, прирівняних до відповідних категорій посад державних службовців становить.

Водночас періоди перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493, з 02.10.2001 по 24.09.2024 протиправно не зараховано до стажу державної служби позивачки, що встановлено судом вище.

Суд зазначає також, що постановою Пенсійного фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Згідно частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що порушення права позивача фактично зводиться до того, що відповідачем, не зараховано до стажу державної служби позивачки періоду роботи з 02.10.2001 по 24.09.2024.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 02.10.2001 по 24.09.2024, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2024 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Саме такий спосіб є достатнім, необхідним та ефективним для захисту порушеного права позивача.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії відповідно довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсію) за період з 01 березня 2018 по 28 лютого 2023 року від 23.09.2023 №2603-вих-374, суд зазначає наступне.

Варто звернути увагу на те, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

За результатами розгляду заяви позивачки, пенсійним органом зроблено висновок, що остання не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо сум заробітної плати, які мають враховуватися при визначенні розміру пенсії державного службовця на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.

Таким чином, вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обрахунок пенсії позивачці за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №2603-вих-373 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсію) за період з 01 березня 2018 по 28 лютого 2023 року від 23.09.2023 №2603-вих-374 є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а, отже, така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Вищевказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 560/8328/22.

Щодо підстав розгляду заяви позивача Головним управління ПФУ у Львівській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії та призначення пенсії, суд зазначає про таке.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 24.09.2024 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2 Порядку та, яке першим вчинило протиправні дії щодо відмови у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного пенсійного віку.

Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як визначений суб`єкт призначення.

Отже, у задоволенні позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід відмовити.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову в частині, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами суд.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №16 від 30.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 02.10.2001 по 24.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 24.09.2024 про переведення з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна