Справа № 420/39035/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 поданої за підписом представника - адвоката Сарсакова Станіслава Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі №420/420/39035/24 за позовом ОСОБА_1 до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: 184-й окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування повідомлення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

16.12.2024 до Одеського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС звернулась ОСОБА_1 з позовом до Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: НОМЕР_3 окремий батальйон територіальної оборони НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування повідомлення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано повідомлення старшого державного виконавця Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пуртової І.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №31274, №31275 та №31276 від 11.12.2024. Зобов`язано Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/11019/23 від 13.11.2024 про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та забезпечити проведення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 у сумі 30000 грн. додаткової винагороди, а також прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Зобов`язано Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/11019/23 від 13.11.2024 про стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 15000,00 грн. моральної шкоди та 1073,60 грн. судового збору, а також прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Зобов`язано Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 420/11019/23 від 13.11.2024 про стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 6750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

10.02.2025 від ОСОБА_1 за підписом представника адвоката Сарсакова С.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (яка головуючому судді у справі передана 17.02.2025 після закінчення відрядження), у якій представник позивачки просить: прийняти цю заяву про ухвалення додаткового рішення до свого провадження та вирішити у справі № 420/39035/24 питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Долучити до матеріалів справи № 420/39035/24 в якості доказів понесення судових витрат копії договору про надання правової допомоги від 22.11.2022 № 22/11, додаткової угоди від 24.10.2024 до договору про надання правової допомоги від 22.11.2022 № 22/11 та акту від 06.02.2025 наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 22.11.2022 № 22/11. Ухвалити у справі №420/39035/24 додаткове рішення, яким стягнути з Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: 68702, Одеська обл.. Белградський р., м. Болград, вул. Поштова, буд. 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) грн.

В обґрунтування заяви указано, що в межах даної справи позивачка має понести судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи. Так, за надану адвокатом професійну правничу допомогу, а саме за підготовку та подання до суду позовної заяви та заяв з процесуальних питань у справі позивачкою має бути сплачено гонорар адвоката в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 22.11.2022 № 22/11, додатковою угодою до нього від 24.10.2024 та актом наданої правової допомоги від 06.02.2025, копії яких додаються.

Представник позивачки звертає також увагу, що при поданні адміністративного позову було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, витрати позивачки на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, підлягають розподілу судом пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому відзначає, що докази понесення позивачкою судових витрат у вигляді витрати на професійну правничу допомогу з об`єктивних причин не могли бути подані до суду до призначеного у справі засідання. Як було зазначено вище, відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, його правова позиція у справі була невідома, а тому залишалось неясним, чи необхідно буде подавати відповідь на відзив та інші заяви. Також позивачці не було відомо, чи буде відповідач приймати участь у судовому засіданні, чи буде заперечувати проти позовних вимог, а тому залишилось неясним, чи необхідно буде брати участь у судових засіданнях, подавати докази тощо. Відтак, за твердженнями представника позивачки, на момент подачі заяви від 04.02.2025 про розгляд справи без участі позивачки та її представника неможливо було передбачити , що розгляд справи буде завершено і на цьому професійна правнича допомога у суді першої інстанції завершиться.

Відповідач заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення не надав.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 за підписом представника адвоката Сарсакова С.О. про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2-5 ст.252 КАС України, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд також зазначає, що принцип повного відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, ґрунтується на загальних принципах справедливості та компенсації в правовій системі, що є особливо важливим у публічно-правових спорах, де відповідачам, як правило, виступає держава в особі уповноважених нею суб`єктів владних повноважень.

В силу вимог ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Окрім того, у відповідності до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина перша статті 143 КАС України визначає, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За приписами ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) (зміст якої кореспондує положенням частини сьомої статті 139 КАС України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду постановив ухвалу від 7 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, в якій сформував такі загальні підходи до стягнення витрат у суді касаційної інстанції:

«Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України».

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції Об`єднаної палати Верховний Суд указав, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у позові просив вирішити питання щодо стягнення судових витрат. При цьому останній зазначив лише загальне прохання про необхідність стягнення судових витрат, до ухвалення судом рішення у справі.

До ухвалення судом рішення у справі позивач не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, також не заявив про будь-які причин, які унеможливлюють подання ним вчасно відповідних доказів, не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

У поданій представником позивачки заяві про ухвалення додаткового рішення також не наведені обставини поважності причин неподання відповідних доказів щодо правничої допомоги до ухвалення рішення у справі, в свою чергу зазначені обставини, а саме, те що позивачці не було відомо, що розгляд справи завершиться після судового засідання призначеного на 04.02.2025, не було відомо про необхідність/відсутність необхідності у поданні додаткових доказів по справі/відповіді на відзив відповідача, тощо, оцінюються критично позаяк, як вже вказувало вище, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тобто, до закінчення розгляду справи, або під час подання позовної заяви, позивачка мала би зробити заяву про те, що у даній справі нею будуть понесені витрати в тому числі на правничу допомогу адвоката про що відповідні докази будуть надані пізніше. Підстави для розподілу судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині позовної заяви узагальненої вимоги про стягнення судових витрат, поза розумним сумнівом з урахуванням також наведеної Верховним Судом правової позиції з аналогічного питання, висвітленої у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22, - не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат зокрема у вигляді витрат на правову допомогу, адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Наведене вище дає підстави вважати, що представник позивача не подав заяви, яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України була би підставою для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до абз.3 ч.7 ст.139 КАС України, за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2024 №380/12348/22, який є релевантним до спірних правовідносин.

Відтак, оскільки представник позивача не дотримався вимог КАС України щодо вчасного подання доказів на понесення судових витрат на правничу допомогу, або ж подання заяви до ухвалення рішення у справі про надання таких доказів після того, як буде прийнято судове рішення, у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу відповідно до статті 252 КАС України.

Керуючись ст.139, 243, 248, 252, 256, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 поданої за підписом представника - адвоката Сарсакова Станіслава Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі №420/420/39035/24 залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 294-297 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА