Справа № 300/4978/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/4978/23 пров. № А/857/9639/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Гінди О.М. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, що ухвалив суддя Скільський І.І. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 300/4978/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.01.2023 № 48 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.02.1993 по 12.01.1999, з 02.02.1999 по 28.12.2002, з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011, з 04.09.2011 по 25.04.2014 та здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком, відповідно до норм чинного законодавства, починаючи з 13.01.2023.

20 березня 2024 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.01.2023 № 48 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.02.1993 по 12.01.1999, з 02.02.1999 по 28.12.2002, з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011, з 04.09.2011 по 25.04.2014 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.01.2023 - дня звернення за призначенням пенсії.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивачки на території Російської Федерації обчислюється, згідно з законодавством Російської Федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивачки. Для підтвердження стажу роботи позивачка надала до пенсійного органу трудову книжку. Той факт, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не впливає на спірні правовідносини, оскільки вони виникли та існували до цього рішення Кабінету Міністрів України. Відсутність у трудовій книжні запису про наказ про звільнення позивачки з роботи за період з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року не може бути підставою для позбавлення позивачки права на пенсію. Перебування позивачки на обліку у центрі зайнятості у період з 11.04.1999 по 31.05.1999 не підтверджене доказами, а у трудовій книжці позивачки є записи про її роботу у ПОП «Золота нива» дояркою з 02.02.1999 по 28.12.2002. Тому, суд першої інстанції зобов`язав відповідача зарахувати вказаний період роботи позивачки до страхового стажу.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що з 01.01.2023 року Російська Федерації вийшла з угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, у зв`язку із чим неможливо підтвердити сплату страхових внесків за період роботи позивачки на території Російської Федерації, що вказаний у трудовій книжці. Період роботи позивачки з 02.02.1999 по 28.12.2002 неможливо зарахувати до трудового стажу, оскільки, у цей період позивачка перебувала на обліку у центрі зайнятості. Крім того, за період роботи позивачки з 05.02.1993 по 12.01.1999 у трудовій книжні відсутній запис про наказ про звільнення позивачки.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивачка 13.01.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

21.01.2023 відповідач, за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивачки про призначення пенсії та прийняв рішення № 48, яким відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до цього рішення страховий стаж позивачки становить 10 років 6 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи:

- з 05.02.1993 по 12.01.1999, оскільки відсутній наказ на звільнення;

- з 02.02.1999 по 28.12.2002, оскільки у зазначений період, згідно з довідкою № 1094 від 23.11.2020, заявниця перебувала з 11.04.1999 по 31.05.1999 на обліку у центрі зайнятості;

- з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011 та з 04.09.2011 по 25.04.2014 у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується, починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 580/4885/20.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Апеляційний суд, із записів у трудовій книжці позивачки, встановив, що позивачка у період з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року працювала у селянській спілці «Буранівська». У трудовій книжці за цей період відсутній запис про наказ про звільнення.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 року, трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою, запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної роз`єднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на роботодавця, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення вказаних у ній періодів роботи до трудового та страхового стажу.

Тому, на думку апеляційного суду, відсутність у трудовій книжці запису про наказ про звільнення не є підставою для не зарахування періоду роботи позивачки з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» до страхового стаж.

Отже, апеляційний суд, на підставі наведених вище норм права, вважає, що період роботи позивачки з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» необхідно зарахувати до страхового стажу позивачки.

Що стосується періоду роботи позивачки дояркою у ПОП «Золота нива» з 02.02.1999 по 28.12.2002, то відповідач не зарахував вказаний період роботи позивачки до страхового стажу, у зв`язку з тим, що позивачка у період з 11.04.1999 по 31.05.1999 перебувала на обліку у центрі зайнятості, що підтверджується, на думку відповідача, довідкою № 1094 від 23.11.2020.

З цього приводу апеляційний суд встановив, що у трудовій книжці позивачки є запис про роботу позивачки дояркою у ПОП «Золота нива» з 02.02.1999 по 28.12.2002.

З огляду на наведені вище правові норми, запис в трудовій книжці є належним та самостійним доказом наявності у позивачки відповідного трудового стажу.

Таким чином, апеляційний суд, на підставі встановлених вище обставин, вважає, що період роботи позивачки дояркою у ПОП «Золота нива» з 02.02.1999 по 28.12.2002 необхідно зарахувати до страхового стажу позивачки.

Що стосується періоду роботи позивачки на території Російської Федерації з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011 та з 04.09.2011 по 25.04.2014 в ООО «Артель старателей Чукотка» апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав і громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійною забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захист) їхніх пенсійних прав.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь- якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається трудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У постанові від 29 березня 2023 року в справі № 360/4129/20 Верховний Суд зазначив, що обчислення стажу здійснюється, згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до законодавства Російської Федерації страховий стаж має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації.

Водночас, обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території Російської Федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації за цей період.

Разом з тим, вихід України з 29 листопада 2022 року із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачкою на території Російської Федерації, до цього моменту, для призначення пенсії.

Це, зокрема, пояснюється тим, що у пункті 2 статті 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тому апеляційний суд вважає неправильним рішення відповідача про не зарахування позивачці стажу роботи на території Російської Федерації з тих причин, що Україна вийшла із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, оскільки припинення дії цієї угоди не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.01.2023 № 48 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком є протиправним, а тому його необхідно скасувати.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.02.1993 по 12.01.1999, з 02.02.1999 по 28.12.2002, з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011, з 04.09.2011 по 25.04.2014 та здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком у відповідності норм чинного законодавства, починаючи з 13.01.2023, то апеляційний зазначає наступне.

Вище апеляційний суд встановив, що період роботи позивачки з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» необхідно зарахувати до страхового стажу позивачки, оскільки він підтверджений записами у трудовій книжці, як і період роботи позивачки дояркою у ПОП «Золота нива» з 02.02.1999 по 28.12.2002.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що позивачка не надала довідку про стаж роботи позивачки на території Російської Федерації, як це передбачено Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, внаслідок чого апеляційний суд позбавлений можливості дослідити стаж роботи позивачки на території Російської Федерації та вирішити питання про зарахування до страхового стажу роботи позивачки період її трудової діяльності на території Російської Федерації.

Крім того, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком у відповідності норм чинного законодавства іншими словами призначити пенсію за віком є передчасною, оскільки відповідач ще не провів зарахування спірного стажу роботи позивачки до страхового.

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне позовну вимогу про зарахування до страхового стажу спірного періоду трудової діяльності позивачки задовольнити частково, шляхом:

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 13.01.2023;

- зобов`язання відповідача, під час повторного розгляду заяви позивачки:

- зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивачки з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» та з 02.02.1999 по 28.12.2002 дояркою у ПОП «Золота нива»;

- розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи на території Російської Федерації з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011 та з 04.09.2011 по 25.04.2014 в ООО «Артель старателей Чукотка» з врахуванням того, що вихід України із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачкою на території Російської Федерації.

Отже, підводячи підсумок наведеного вище апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.01.2023 № 48 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 13.01.2023;

- зобов`язання відповідача, під час повторного розгляду заяви позивачки:

- зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивачки з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» та з 02.02.1999 по 28.12.2002 дояркою у ПОП «Золота нива»;

- зобов`язання відповідача розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи на території Російської Федерації з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011 та з 04.09.2011 по 25.04.2014 в ООО «Артель старателей Чукотка» з врахуванням того, що вихід України із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачкою на території Російської Федерації.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позивачка не надала документів, які свідчать про те, що із доходів позивачки за спірний період були сплачені страхові внески на території Російської Федерації, а тому зробив передчасний висновок про зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги такими, що частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому її необхідно задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив, що позивачка за подання позову сплатила 1073, 60 грн., як за одну немайнову вимогу.

Отже, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1073,60 грн. сплаченого позивачкою судового збору.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року в справі № 300/4978/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21.01.2023 № 48 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 05.02.1993 року по 12.01.1999 року у селянській спілці «Буранівська» та з 02.02.1999 по 28.12.2002 дояркою у ПОП «Золота нива».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянути питання щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на території Російської Федерації з 24.06.2003 по 22.03.2010, з 20.04.2010 по 28.03.2011 та з 04.09.2011 по 25.04.2014 в ООО «Артель старателей Чукотка» з врахуванням того, що вихід України із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого ОСОБА_1 на території Російської Федерації.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
О. М. Гінда