Справа № 580/11200/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року справа № 580/11200/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасувати наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.09.2024 за № 1615/к, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.09.2024 за № 1616/к, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02.10.2024 за № 1727/к, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади державної служби та звільнено позивача із посади начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою судді від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою суду від 18.12.2024 вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи в змішаній (паперовій та електронній) формі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що у передбачений законом спосіб із спірними наказами не ознайомлено, накази про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді догани отримано лише на адвокатський запит листом від 23.10.2024. ОСОБА_1 в дату видання спірних наказів, а саме 13.09.2024, перебувала на лікарняному. Законом України «Про державну службу» не передбачено видачу наказу накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани у період тимчасової непрацездатності державного службовця.

Представник позивача наголосив, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного авторитету органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Представник позивача вважає, що в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 02.10.2024 № 1727/к і в поданні про порушення дисциплінарного провадження відсутні факти, які б свідчили, що характер допущених позивачкою порушень службової дисципліни та спричинені цим наслідки призвели до підриву довіри як носія влади, приниження державного органу, підриву його авторитету і були несумісними з продовженням служби. Порушення, які інкримінуються позивачу як дисциплінарний проступок, носять загальний, неконкретизований характер, та зводяться лише до упущень при організації роботи в управлінні та підпорядкованих відділах.

На думку представника позивача, попередні стягнення у вигляді доган на позивача накладено наказами від 13.09.2024, в той же час порушення, які інкримінуються позивачу, та стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із посади мали місце задовго до 13.09.2024. Вказане свідчить про упередженість та необґрунтованість зазначення обтяжуючої обставини у спірному наказі. При накладенні дисциплінарного стягнення відповідачем не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність. Водночас, відповідно до характеристики наданої на позивачка в ході дисциплінарного провадження, ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Окрім того, аргументів щодо неможливості застосування іншої, ніж передбачено у поданні дисциплінарної комісії, санкції відповідачем не надано.

Як зазначив представник позивача, видаючи спірний наказ, в.о. державного секретаря Міністерства, директор департаменту публічного права Васильчук В.О. діяла поза межами повноважень, зважаючи на перевищення визначеного законом тримісячного строку тимчасового виконання нею обов`язків Державного секретаря Міністерства юстиції та відсутність розпорядчого документу Кабінету Міністрів України, яким покладено на неї, як на директора Департаменту Міністерства, тимчасове виконання обов`язків Державного секретаря міністерства.

З урахуванням наведеного представник позивача вважає, що оскаржені накази підлягають скасуванню з одночасним поновленням позивача на займаній посаді.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що посадовими особами відповідача вжито вичерпних заходів для ознайомлення ОСОБА_1 з наказами про застосування дисциплінарних стягнень як в електронному, так і в паперовому вигляді шляхом надіслання за адресою місця проживання.

Дисциплінарною комісією встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження №72777518 містилося рішення суду, яким зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області про конфіскацію майна боржника на користь держави, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа. Незважаючи на вказане судове рішення, посадовими особами відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виносились процесуальні рішення, якими виконавчий документ не прийнято до виконання. При цьому, позивач під час перевірки виконавчого провадження №72777518 двічі скасувала такі процесуальні рішення, однак не надала належної оцінки діям посадових осіб, які перебувають у її підпорядкуванні та вчинили неправомірні дії. Отже, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не забезпечила належний контроль за діяльністю підпорядкованих працівників органу державної виконавчої служби, а також за примусовим виконанням рішення про конфіскацію майна боржника на користь держави.

Вказане стало підставою для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за кожен випадок неналежного виконання посадових обов`язків. При цьому, у пункті 2 оскаржених наказів визначено, що у разі тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 датою накладення дисциплінарного стягнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, тому відповідач вважає, що не порушив вимог закону, який забороняє притягнення до дисциплінарної відповідальності у період тимчасової непрацездатності. З наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ознайомлено у встановлений законом спосіб.

Також відповідач зазначив, що наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2024 № 1727/к накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та звільнено її з посади 02 жовтня 2024 року за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Підставою накладення дисциплінарного стягнення стало призначення та проведення комплексної перевірки діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління) та підпорядкованих йому органів державної виконавчої служби у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів за період роботи 2023-2024 років (далі - перевірка). За результатами перевірки складена довідка від 28.06.2024, згідно з якою роботу органів державної виконавчої служби Черкаської області визнано незадовільною. Незадовільна оцінка діяльності органів державної виконавчої служби Черкаської області свідчать про неналежну організацію начальником Управління Іщенко М.В. роботи органів державної виконавчої служби Черкаської області, а також про відсутність контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями.

На думку представника позивача, ОСОБА_1 несумлінно виконує покладені на неї посадові обов`язки та систематично вчиняє порушення, що демонструють низький рівень особистої відповідальності за виконання завдань з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень, підривають довіру до неї як до носія влади та призводять до приниження авторитету державних органів. ОСОБА_1 пояснення у порядку частини першої статті 75 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ не надала, що не є перешкодою здійснення дисциплінарного провадження та накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення. Обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця, не виявлені. Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попередніх стягнень.

За твердженням відповідача, наведені обставини в їх сукупності підтверджують накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке відповідає характеру вчинених проступків.

Відповідач зазначив, що Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про покладання на ОСОБА_2 обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на конкретний, визначений у самому розпорядженні строк - з 25.07.2023 до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Зі сплином трьох місяців від дати покладення Кабінетом Міністрів України виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_2 у суб`єкта призначення виникає право на припинення державної служби відповідного службовця. Проте, у даному випадку, після спливу трьох місяців не настала подія з якою Кабінетом Міністрів України пов`язувалось тимчасове припинення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України, тому повноваження ОСОБА_2 не припинені і вона мала право підписати оскаржений наказ.

Наведені обставини на думку відповідача підтверджують вчинені позивачем порушення службової дисципліни, тому до неї правомірно застосовано дисциплінарні стягнення.

З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, які знаходяться в матеріалах справив паперовому вигляді, а також ті, які знаходяться в паперовому вигляді в автоматизованій системі документообігу Черкаського окружного адміністративного суду, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом начальника Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 09/03 від 21.19.2019 ОСОБА_1 з 23.12.2019 призначено на посаду заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.12.2022 № 5392/5 ОСОБА_1 переведено із посади заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на посаду начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На підставі наказів Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження», від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» здійснено дисциплінарне провадження стосовно начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко М.В.

Дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 порушено суб`єктом призначення на підставі подання директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 30.07.2024 № 2779-20.3.2-24. Листом Міністерства юстиції України від 31.07.2024 №108372/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження».

Наказом Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження» продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), порушеного відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 31.07.2024 № 1329/к «Про дисциплінарне провадження» по 27.09.2024.

Листом Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 120167/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано до відома та ознайомлення копію наказу Міністерства юстиції України від 27.08.2024 № 1522/к «Про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження».

Наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к ОСОБА_1 , начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Листом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 127459/14.3/31-24 на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслано копію зазначеного наказу та повідомлено, що наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків.

Дорученням в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України від 13.09.2024 №222/1.3/48-24 додатково доручено начальнику Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) забезпечити ознайомлення ОСОБА_1 з наказом Міністерства юстиції України від 13.09.2024 № 1615/к. Згідно з інформацією Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.09.2024 №48480/13.6-24/вх.51701/13-24 на адресу проживання ОСОБА_1 18.09.2024 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу Міністерства юстиції України від 13.09.2024 №1615/к «Про накладення дисциплінарного стягнення».

В обґрунтування наказу № 1615/к від 13.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани зазначено, що дисциплінарною комісією встановлено, що у Департаменті на розгляді перебував Лист, під час розгляду якого відповідно до статті 74 Закону № 1404-VIII, розділу XII Інструкції директором Департаменту Кисельовим М.Є. проведено перевірку законності виконавчого провадження № 72777518, про що 16.07.2024 винесено відповідну постанову. За результатами перевірки матеріалів виконавчого провадження №72777518 встановлено, що на виконання до Відділу 13.09.2023 надійшов лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07.09.2023 № 1-2/11/4888/2023, до якого долучено Виконавчий лист. У листі суду серед іншого зазначено, що строк на подання виконавчого листа про виконання конфіскації майна не сплинув та він підлягає виконанню. Головним державним виконавцем Бойко Т.Д.

14.09.2023 винесено повідомлення, яким виконавчий лист повернуто на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-УШ у зв`язку з тим, що пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також за результатами перевірки встановлено, що рішенням визнано протиправним і скасовано повідомлення та зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2024 № 580/423/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу на рішення та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі № 580/423/24. На адресу відділу надійшла заява Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2024 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа. Державним виконавцем Бойко Т.Д. 10.04.2024 винесено постанову про скасування процесуального документа від 10.04.2024 № 72777518, якою скасовано повідомлення і того ж дня винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Під час виконання державним виконавцем встановлено, що у боржника наявні відкриті у банках рахунки та за боржником на праві власності зареєстровано земельні ділянки та житлові будинки. Державним виконавцем 07.06.2024 та 11.04.2024 накладено обтяження № 54517184 та № 31271969 на все рухоме та нерухоме майно Григоренка П.Д. на підставі постанови про арешт майна боржника від 10.04.2024 № 72777518. У подальшому начальником відділу Гудзовським О.О. 11.04.2024 винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 72777518, якою дії головного державного виконавця відділу Бойко Т.Д. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № 72777518 визнано такими, що суперечать вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № 72777518 та зобов`язано головного державного виконавця відділу Бойко Т.Д. винести повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. У мотивувальній частині постанови начальником відділу Гудзовським О.О. зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII, а саме у виконавчому документі відсутня адреса місця проживання чи перебування боржника. На виконання вищевказаної постанови державним виконавцем Бойко ТД. винесено постанови про скасування процесуального документа, якими скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024, про арешт майна боржника від 10.04.2024. Державним виконавцем Бойко Т.Д. 12.04.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, яке разом з виконавчим документом направлено Новоархангельському районному суду Кіровоградської області супровідним листом від 12.04.2024 № 4306/5. Дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до висновків Верховного Суду відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (постанови Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №639/2561/18-ц, від 29.04.2021 у справі № 686/39/41/19). При цьому відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, що свідчить про безпідставне скасування начальником відділу Гудзовським О.О. постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2024 № 72777518. У подальшому на виконання доручення начальником Управління Іщенко М.В. 07.06.2024 винесено постанову, якою визнано дії головного державного виконавця відділу Бойко Т.Д. при здійсненні виконавчого провадження № 72777518 такими, що відповідають вимогам Закону № 1404-VIII. У мотивувальній частині постанови начальником управління Іщенко М.В. зазначено, що виконавчий лист містить відомості, зокрема, щодо адреси боржника: мешканець м. Умані, Черкаської області, а також звернуто увагу на вимоги пункту 3 частини першої статті 4 та пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII. При цьому Дисциплінарною комісією встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження містилося рішення, яким визнано протиправним і скасовано повідомлення та зобов`язано відділ прийняти до виконання виконавчий лист, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа. Також ця інформація містилась у листі, доданому до доручення. Тобто начальнику управління Іщенко М.В. було відомо про наявність рішення, що набрало законної сили. Крім того, з матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що у листі серед іншого порушувалось питання щодо неправомірного використання начальником відділу Гудзовським О.О. наданих йому повноважень при скасуванні процесуального документа, винесеного у виконавчому провадженні державним виконавцем. Пунктом 7 розділу XII Інструкції визначено, що у резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження зазначається висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій. Однак при проведенні перевірки начальником управління Іщенко М.В. не встановлено порушень з боку начальника відділу Гудзовського О.О. щодо неправомірного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини призвели до того, що ці порушення не були усунуті; організація здійснення примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна боржника на користь держави не була забезпечена; заходи примусового виконання рішень, зокрема постанова про арешт майна боржника скасована, що могло призвести до відчуження боржником належного йому майна боржника та неможливості виконання в подальшому вироку суду в частині конфіскації майна боржника на користь держави. За результатами перевірки директором Департаменту Кисельовим М.Є. винесено постанову від 16.07.2024 № 9/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження №72777518, якою, зокрема, визнано, що при винесенні постанови про результати перевірки виконавчого провадження від № 6/7.2-02 начальником Управління Іщенко М.В. порушено вимоги частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII, абзацу шостого пункту 9, підпункту 10 пункту 10 Типового положення. Також зазначеною постановою зобов`язано начальника Управління ОСОБА_1 забезпечити контроль за здійсненням Відділом примусового виконання Виконавчого листа у частині конфіскації всього майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 Начальником Управління Іщенко М.В. при винесенні постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 72777518 не надано правову оцінку діям начальника відділу ОСОБА_4 та не вжито заходів щодо усунення порушень, що призвели до невиконання статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Отже, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не забезпечується належний контроль за діяльністю підпорядкованих працівників органу державної виконавчої служби, а також за примусовим виконанням рішення про конфіскацію майна боржника на користь держави. ОСОБА_1 пояснення у порядку частини першої статті 75 Закону не надано. Разом з тим відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (частина третя статті 75 Закону). З огляду на вищевикладене, як вірно встановлено у висновку дисциплінарної комісії, начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_1 допущено неналежне виконання посадових обов`язків, визначених статтею 8 Закону, абзацом шостим пункту 9, підпунктом 10 пункту 10 Положення, пунктом 3 посадової інструкції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону, а саме неналежне виконання посадових обов`язків. Дисциплінарною комісією встановлено, що обставиною, що пом`якшує відповідальність державного службовця, є відсутність дисциплінарних стягнень. Обставини, що обтяжують відповідальність державного службовця, відсутні.

З аналогічних мотивів та за результатами аналогічної процедури відповідачем прийнято наказ № 1616/к від 13.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відмінність полягає в тому, що головним державним виконавцем Сидоренко Л.О. 09.05.2024 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 72777518 після повторного надходження від Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.

Досліджуючи питання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16 травня 2024 року № 1373/7 «Про проведення планової комплексної перевірки діяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)», з урахуванням Плану перевірки, затвердженого цим наказом, членами робочої групи у період з 03 червня 2024 року по 28 червня 2024 року проведено перевірку. За результатами цієї перевірки складена довідка від 28 червня 2024 року, згідно з якою роботу органів державної виконавчої служби Черкаської області визнано незадовільною. Перевіркою виявлені численні порушення вимог Закону № 1404-VIII та інших нормативно- правових актів. Зокрема, перевіркою встановлено, що державні виконавці Черкаської області в порушення вимог абзацу другого частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII систематично та безпідставно у виконавчих провадженнях про стягнення коштів на користь держави виносять постанови про скасування процесуальних документів. Постанови про скасування процесуальних документів винесені державними виконавцями у понад 500 виконавчих провадженнях. Також під час перевірки виявлено, що в органах державної виконавчої служби Черкаської області наявна практика безпідставного відкриття 12 виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та закінчення цих виконавчих проваджень на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII. Вибірковою перевіркою виконавчих проваджень виявлено понад 2300 виконавчих проваджень, у яких безпідставно винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначене свідчить про системний характер цього порушення, яке у свою чергу впливає на достовірність статистичних даних про діяльність органів державної виконавчої служби Черкаської області, а також має наслідком здійснення безпідставних витрат за користування автоматизованою системою виконавчого провадження на суму понад 158 000 грн. Дисциплінарною комісією зауважено, що таке порушення в умовах воєнного стану і необхідності залучення величезних ресурсів для здійснення відсічі агресору є неприпустимим. Крім того, перевіркою встановлено, що в органах державної виконавчої служби Черкаської області наявна практика оплати послуг суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання шляхом перерахування їм коштів, які знаходяться на депозитному рахунку органу державної виконавчої служби, що суперечить положенням Порядку використання коштів. Також під час перевірки виявлено, що в порушення вимог пункту 9 частини першої, частини другої статті 39 Закону №1404-VIII державними виконавцями не вживаються заходи щодо закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, внаслідок чого боржники безпідставно перебувають в Єдиному реєстрі боржників, що обмежує їх право на вільне розпорядження своїм майном. Такі порушення виявлені по 46 виконавчих провадженнях. Крім того, перевіркою встановлено, що в порушення вимог частини п`ятої статті 35 Закону №1404-VIII державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Управління у 9 виконавчих провадженнях безпідставно не виносились постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, незважаючи на те, що у зв`язку зі змінами у Законі № 1404-VIII підстави для зупинення вчинення виконавчих дій були відсутні. При цьому бездіяльність державних виконавців визнана неправомірною рішеннями судів, які набрали законної сили. Також перевіркою виявлено систематичне порушення державними виконавцями вимог пункту 2 розділу VI Інструкції, відповідно до якого виконавець має виносити постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Так, вибірковою перевіркою виконавчих проваджень встановлено, що такі постанови не винесені у понад 340 виконавчих провадженнях. Крім того, перевіркою встановлено порушення в органах державної виконавчої служби Черкаської області вимог: статті 22 Закону № 1404-VIII щодо залучення понятих у виконавчому провадженні; статті 27 Закону № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору; статті 30 Закону № 1404-VIII, пункту 14 розділу ІІІ Інструкції щодо об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII щодо повернення виконавчого документа стягувачу; частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII та пункту 8 розділу ІІІ Інструкції щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору; частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII щодо зняття арешту з майна боржника; частини п`ятої статті 61 Закону № 1404-VIII щодо уцінки переданого на реалізацію майна боржника; пункту 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII щодо строків винесення постанови; пункту 4 розділу І Інструкції щодо підвідомчості виконання рішень; пункту 2 розділу VI Інструкції щодо стягнення витрат виконавчого провадження; розділу VII Інструкції щодо обліку коштів на рахунках органів державної виконавчої служби; пункту 10 розділу VIII Інструкції щодо опису та арешту майна боржника; розділу ХІІ Інструкції щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження; Порядку обліку, зберігання, оцінки вилученого митницями майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2001 року № 1724; Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30 січня 2018 року № 64/261/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 лютого 2018 року за №140/31592; Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08 червня 2017 року за № 699/30567. Крім того, дисциплінарною комісією встановлено, що начальником управління Іщенко М.В. при проведенні перевірок законності виконавчого провадження порушуються вимоги розділу ХІІ Інструкції та не здійснюється безпосередній контроль за усуненням виявлених нею під час перевірки порушень вимог законодавства.

На підставі встановлених під час дисциплінарного провадження обставин у наказі від 02.10.2024 за № 1727/к зроблено висновок, що начальник управління ОСОБА_1 несумлінно виконує покладені на неї посадові обов`язки та систематично вчиняє порушення, що демонструють низький рівень особистої відповідальності за виконання завдань з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень, підривають довіру до неї як до носія влади та призводять до приниження авторитету державних органів. Дослідивши матеріали дисциплінарної справи та положення нормативно-правових актів, що визначають завдання, покладені на Управління, а також посадові обов`язки начальника Управління, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що виявлені перевіркою численні порушення вимог законодавства та незадовільна оцінка діяльності органів державної виконавчої служби Черкаської області свідчать про неналежну організацію начальником Управління ОСОБА_1 роботи органів державної виконавчої служби Черкаської області, а також про відсутність контролю за додержанням 15 законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями. Враховуючи викладене, як вірно встановлено у висновку дисциплінарної комісії, начальником Управління ОСОБА_1 допущено неналежну організацію роботи органів державної виконавчої служби Черкаської області, а також відсутність контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями органів державної виконавчої служби Черкаської області, що підтверджується численними порушеннями вимог законодавства, виявленими під час перевірки, за результатами якої роботу органів державної виконавчої служби Черкаської області визнано незадовільною, тобто вчинено дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме - порушення Присяги державного службовця. Обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця, не виявлені. Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попередніх стягнень (частина четверта статті 67 Закону № 889-VIII).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.10.2024 за № 1727/к на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді у виді звільнення з посади державної служби та звільнити її з посади 02 жовтня 2024 року за порушення Присяги державного службовця відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з припиненням державної служби.

Позивач не погоджуючись з правомірністю притягнення її до дисциплінарної відповідальності та звільненням з державної служби звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Перевіряючи правомірність оскаржених позивачем наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани, суд зазначає, що Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 № 889- VIII «Про державну службу (далі - Закон 889- VIII).

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (стаття 1 Закону 889- VIII).

Згідно з частинами першою-третьою статті 5 Закону 889- VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону 889- VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Закон України «Про державну службу» є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.

Статтею 61 Закону 889-VIII передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до статті 62 Закону 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

За невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом (частина перша статті 64 Закону 889-VIII).

Отже, неналежне виконання посадових обов`язків державним службовцем є підставою для застосування до нього дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 9 Типового положення Управління очолює начальник Управління, який за посадою може бути заступником керівника міжрегіонального управління. Відповідно до пункту 3 посадової інструкції начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженої 09 травня 2024 року начальником Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненком К.В., основними посадовими обов`язками начальника Управління Іщенко М.В., зокрема, є: забезпечення виконання Управлінням та Відділами Конституції та законів України, актів та доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, наказів міжрегіонального управління, Положення про Управління, інших нормативно-правових актів; забезпечення здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону. Пунктом 10 Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Положення), затвердженого наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06 травня 2024 року № 491/6, визначено, що начальник Управління, зокрема: очолює Управління, здійснює керівництво його діяльністю, діяльністю відділу примусового виконання рішень Управління та відділу державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління; організовує роботу Управління, відділу примусового виконання рішень Управління та відділу державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління з виконання завдань, покладених на міжрегіональне управління, з питань реалізації державної політики у сфері примусового виконання рішень; забезпечує виконання Управлінням, відділом примусового виконання рішень Управління та відділом державної виконавчої служби Черкаської області Міжрегіонального управління Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, доручень Прем`єр-міністра України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, його заступників, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції; забезпечує здійснення перевірки законності виконавчих проваджень відповідно до вимог закону. Пунктом 9 Положення передбачено, що контроль за виконанням покладених на Управління, відділ примусового виконання рішень, інші структурні підрозділи цього Управління, відділ державної виконавчої служби Черкаської області міжрегіонального управління завдань і здійснення ними своїх повноважень відповідно до законодавства здійснюється начальником Управління.

Отже, здійснення контролю виконавчих проваджень є одним з посадових обов`язків позивача, тому порушення цього обов`язку тягне за собою дисциплінарну відповідальність.

Під час дисциплінарного провадження посадовими особами відповідача встановлено, що при проведенні перевірки виконавчого провадження начальником Управління Іщенко М.В. не встановлено порушень з боку начальника відділу Гудзовського О.О. щодо неправомірного скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини призвели до того, що ці порушення не були усунуті; організація здійснення примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна боржника на користь держави не була забезпечена; заходи примусового виконання рішень, зокрема постанова про арешт майна боржника була скасована, що могло призвести до відчуження боржником належного йому майна боржника та неможливості виконання в подальшому вироку суду в частині конфіскації майна боржника на користь держави.

У цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 580/423/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 у справі № 580/423/24, визнано протиправним та скасовано повідомлення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.Д. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу від 14.09.2023 №63321-5, виданого Новоархангельським районним судом Кіровоградської області 06.09.2023 стосовно ОСОБА_3 у справі №1-2/11.

Зобов`язано відділ державної виконавчої служби у м. Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти виконавчий лист Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2023 у справі №1-2/11 до виконання, відкрити виконавче провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу.

Здійснюючи перевірку виконавчого провадження та правомірність дій начальника відділу Гудзовського О.О., позивач визнала такі дії правомірними і таким чином фактично зробила висновки, які суперечать висновкам суду від 13 лютого 2024 року у справі №580/423/24, в якому зазначено, що виконавчий документ, виданий Новоархангельським районним судом Кіровоградської області відповідає вимогам до виконавчого документу, тому підстави для його повернення відсутні.

Наведеним підтверджується, що позивач свідомо та неправомірно підтримала можливість невиконання виконавчого документу суду про конфіскацію майна на користь держави за вироком суду, що вказує на порушення нею посадових обов`язків начальника управління.

У позовній заяві представник позивача не спростував допущені позивачем порушення службової дисципліни, натомість вважає, що накази від 13.09.2024 підлягають скасуванню з підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у період тимчасової непрацездатності.

Оцінюючи наведені твердження представника позивача, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Отже, вирішальною обставиною з якою закон пов`язує заборону застосування дисциплінарної відповідальності є дата застосування дисциплінарного стягнення, а не дата видачі відповідного наказу.

Суд звертає увагу, що в наказах від 13.09.2024 за № 1615/к та від 13.09.2024 за №1616/к визначено дату з якої до позивача застосовуються дисциплінарні стягнення - перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, тому видача наказів у період тимчасової непрацездатності позивача не свідчить про порушення заборони передбаченої ч. 4 ст. 74 Закону України «Про державну службу», оскільки дата застосування дисциплінарної відповідальності є іншою.

Твердження представника позивача про неознайомлення позивача з від 13.09.2024, спростовується наданими відповідачем доказами, які досліджені судом в електронному вигляді, тому вжиті відповідачем заходи для ознайомлення відповідають вимогам ст. 91 Закону № 889 та Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1042.

Одночасно суд зазначає, що ознайомлення позивача з наведеними наказами не впливає на їх законність, оскільки ознайомлення здійснюється після їх винесення та не змінює суті наказів.

Щодо викладеного представником позивача твердження про відсутність порушення позивачем присяги та відповідно відсутність підстав для звільнення, суд враховує такі обставини.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу» особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

«Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Із тексту присяги випливає, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їхнє виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у Рішення Конституційного Суду України від 11.03.2011 у справі №2-рп/2011.

У цьому контексті суд наголошує, що ознаками, які відрізняють дисциплінарний проступок у вигляді порушення присяги, від суміжних юридичних складів дисциплінарних проступків, зокрема у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, є вид обов`язків, невиконання яких становить об`єктивну сторону дисциплінарного проступку - основні (загальні), які визначають базові принципи проходження служби, чи характерні для відповідної посади; наявність або реальна можливість настання шкоди у вигляді підриву авторитету державного органу чи публічної служби.

Отже, звільнення за порушення Присяги державного службовця має застосовуватися за конкретні тяжкі проступки, як за фактом їхнього вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Представник позивача вважає, що виявлені під час проведення комплексної перевірки діяльності органу ДВС та підпорядкованих підрозділів, які очолює позивач, є незначними упущеннями за які позивача не може бути притягнуто до відповідальності за порушення присяги.

Досліджуючи зміст порушень, які виявлені в роботі підрозділу та підпорядкованих відділів ДВС, судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.05.2024 № 1373/7 «Про проведення планової комплексної перевірки діяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)», з урахуванням Плану перевірки, затвердженого цим наказом, членами робочої групи у період з 03.06.2024 по 28.06.2024 проведено перевірку.

За результатами цієї перевірки складена довідка від 28.06.2024, згідно з якою роботу органів державної виконавчої служби Черкаської області визнано незадовільною.

Перевіркою виявлені численні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) та інших нормативно-правових актів.

Зокрема, перевіркою встановлено, що державні виконавці Черкаської області в порушення вимог абзацу другого частини третьої статті 74 Закону №1404-VIII систематично та безпідставно у виконавчих провадженнях про стягнення коштів на користь держави виносять постанови про скасування процесуальних документів. Постанови про скасування процесуальних документів винесені державними виконавцями у понад 500 виконавчих провадженнях.

Також під час перевірки виявлено, що в органах державної виконавчої служби Черкаської області наявна практика безпідставного відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та закінчення цих виконавчих проваджень на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

Вибірковою перевіркою виконавчих проваджень виявлено понад 2300 виконавчих проваджень, у яких безпідставно винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначене свідчить про системний характер цього порушення, яке у свою чергу впливає на достовірність статистичних даних про діяльність органів державної виконавчої служби Черкаської області, а також має наслідком здійснення безпідставних витрат за користування автоматизованою системою виконавчого провадження на суму понад 158 000 грн.

Дисциплінарною комісією зауважено, що таке порушення в умовах воєнного стану і необхідності залучення величезних ресурсів для здійснення відсічі агресору є неприпустимим.

Крім того, перевіркою встановлено, що в органах державної виконавчої служби Черкаської області наявна практика оплати послуг суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання шляхом перерахування їм коштів, які знаходяться на депозитному рахунку органу державної виконавчої служби, що суперечить положенням Порядку використання коштів.

Також під час перевірки виявлено, що в порушення вимог пункту 9 частини першої, частини другої статті 39 Закону №1404-VIII державними виконавцями не вживаються заходи щодо закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, внаслідок чого боржники безпідставно перебувають в Єдиному реєстрі боржників, що обмежує їх право на вільне розпорядження своїм майном. Такі порушення виявлені по 46 виконавчих провадженнях.

Перевіркою встановлено, що в порушення вимог частини п`ятої статті 35 Закону №1404-VIII державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Управління у 9 виконавчих провадженнях безпідставно не виносились постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, незважаючи на те, що у зв`язку зі змінами у Законі №1404-VIII підстави для зупинення вчинення виконавчих дій були відсутні. При цьому, бездіяльність державних виконавців визнана неправомірною рішеннями судів, які набрали законної сили.

Також перевіркою виявлено систематичне порушення державними виконавцями вимог пункту 2 розділу VI Інструкції, відповідно до якого виконавець має виносити постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Так, вибірковою перевіркою виконавчих проваджень встановлено, що такі постанови не винесені у понад 340 виконавчих провадженнях.

Перевіркою встановлено порушення в органах державної виконавчої служби Черкаської області вимог: статті 22 Закону №1404-VIII щодо залучення понятих у виконавчому провадженні; статті 27 Закону №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору; статті 30 Закону №1404-VIII, пункту 14 розділу ІІІ Інструкції щодо об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; пункту 9 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII щодо повернення виконавчого документа стягувачу; частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII та пункту 8 розділу ІІІ Інструкції щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору; частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII щодо зняття арешту з майна боржника; частини п`ятої статті 61 Закону №1404-VIII щодо уцінки переданого на реалізацію майна боржника; пункту 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII щодо строків винесення постанови; пункту 4 розділу І Інструкції щодо підвідомчості виконання рішень; пункту 2 розділу VI Інструкції щодо стягнення витрат виконавчого провадження; розділу VII Інструкції щодо обліку коштів на рахунках органів державної виконавчої служби; пункту 10 розділу VIII Інструкції щодо опису та арешту майна боржника; розділу ХІІ Інструкції щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження; Порядку обліку, зберігання, оцінки вилученого митницями майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі його органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2001 № 1724; Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 №64/261/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.02.2018 за № 140/31592; Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.06.2017 за № 699/30567.

Крім того, дисциплінарною комісією встановлено, що начальником Управління Іщенко М.В. при проведенні перевірок законності виконавчого провадження порушуються вимоги розділу ХІІ Інструкції та не здійснюється безпосередній контроль за усуненням виявлених нею під час перевірки порушень вимог законодавства.

Досліджуючи зміст встановлених порушень під час комплексної перевірки стану виконавчих проваджень, суд зазначає, що кількість та суть цих порушень свідчать про суттєві недоліки організації процесу примусового виконання рішень внаслідок невжиття належних заходів контролю підпорядкованих підрозділів з боку позивача.

Зазначені суттєві недоліки не можуть визначатись окремими упущеннями, оскільки державна виконавча служба є органом, який забезпечує виконання остаточного судового рішення. Як наслідок, недодержання прав учасників виконавчого провадження, зокрема, у зв`язку з незаконним відкриттям виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також безпідставне перебування в Єдиному реєстрі боржників, що обмежує їх право на вільне розпорядження своїм майном та інші порушення, мають негативні наслідки у вигляді суспільної недовіри та зниження авторитету органів державної виконавчої служби в очах громадськості. Своєю чергою, порушення інтересів держави внаслідок невжиття належних заходів для примусового виконання рішень, є свідченням несумлінного ставлення до виконання своїх обов`язків.

Зважаючи на системність виявлених порушень, різноплановість та їх значну кількість, суд вважає, що відповідач обґрунтовано вважав такі порушення достатньою підставою для висновку про порушення позивачем присяги державного службовця.

Щодо твердження представника позивача про обрання найбільш суворішого виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність обставин, які позитивно характеризують попередню поведінку позивача не є обставиною, яка звільняє позивача від відповідальності за систематичні порушення, які виявлені саме під час комплексної перевірки діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідачем у належний спосіб враховано попередню поведінку позивача та відношення до своїх службових обов`язків, тому відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Щодо посилання представника позивача на відсутність повноважень ОСОБА_2 на виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України, та відповідно відсутність повноважень на підписання наказу про звільнення позивача, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до пункту 121 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (із змінами) (далі - Положення № 228) повноваження керівника державної служби у Мін`юсті здійснює державний секретар Мін`юсту.

Інші державні службовці територіальних органів міністерства призначаються на посади та звільняються з посад керівниками територіальних органів міністерства (частина 5 статті 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади»).

Державний секретар Мін`юсту є вищою посадовою особою з числа державних службовців Мін`юсту. Державний секретар Мін`юсту підзвітний і підконтрольний Міністру.

Державний секретар Мін`юсту призначається на посаду Кабінетом Міністрів України строком на п`ять років з правом повторного призначення.

Згідно пункту 12-2 Положення № 228 державний секретар Мін`юсту відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає на посаду та звільняє з посади керівників територіальних органів Мін`юсту та їх заступників, керівників та заступників керівників органів державної виконавчої служби, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей. Автономної Республіки Крим, міста Києва або Севастополя, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності:

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 889 передбачено, що посади державних секретарів міністерств віднесено до посад державної служби категорії «А».

Частинами першою та другою статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що державний секретар міністерства є вищою посадовою особою з числа державних службовців міністерства. Державний секретар підзвітний і підконтрольний міністру. Державний секретар міністерства призначається на посаду Кабінетом Міністрів України строком на п`ять років з правом повторного призначення. Відбір кандидатури на посаду державного секретаря міністерства здійснюється за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до законодавства про державну службу. Державний секретар міністерства звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України або відповідного міністра.

Отже, питання призначення на посаду та звільнення з посади державного секретаря міністерств віднесено саме до повноважень Кабінету Міністрів України, який реалізує владні функції.

Частиною 7 ст. 31 Закону № 889 зазначено, що з метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб`єкт призначення може прийняти рішення: 1) про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби категорії «А» на одного із заступників або на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу; 2) про тимчасове покладення виконання обов`язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу; 3)про тимчасовий розподіл обов`язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.

Згідно ч. 8 ст. 31 Закону № 889 строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці. На час виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби здійснюється виплата, передбачена частиною четвертою статті 52 цього Закону, крім випадку покладення виконання обов`язків на відповідного заступника.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 19.07.2023 № 1041/к «Про призначення» ОСОБА_2 призначено з 20.07.2023 на посаду начальника Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 641-р «Про тимчасове покладення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_2 » покладено тимчасово з 25.07.2023, до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України, виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на начальника Управління внутрішнього аудиту зазначеного Міністерства ОСОБА_2 .

З наведеного вбачається, що Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про покладання на ОСОБА_2 обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на конкретний, визначений у самому розпорядженні строк - з 25.07.2023 до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 14.08.2023 № 1211/к «Про призначення» ОСОБА_2 призначено з 16.08.2023 на посаду генерального директора Директорату цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації.

Наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2023 № 2086/к «Про призначення» ОСОБА_2 призначено з 01.01.2024 на посаду директора Департаменту публічного права.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» передбачено, що посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до штатного розпису апарату Міністерства юстиції України посади начальника Управління внутрішнього аудиту, генерального директора Директорату цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, директора Департаменту публічного права належать до посад керівників самостійних структурних підрозділів апарату міністерства, на які згідно з наказами Міністерства юстиції України було призначено одного і того ж державного службовця - ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 641-р строк тимчасового виконання обов`язків державним секретарем Мін`юсту не обмежено чіткою календарною датою, а обмежено фактом настання події - до призначення в установленому порядку державного секретаря Міністерства юстиції України.

Згідно з ч. 8 ст. 31 Закону № 889 строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою державної служби не може перевищувати три місяці.

Отже, зі спливом трьох місяців від дати покладення Кабінетом Міністрів України виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України на ОСОБА_2 у суб`єкта призначення виникає право на припинення державної служби відповідного службовця. Однак, після спливу трьох місяців не настала подія з якою Кабінетом Міністрів України пов`язувалось тимчасове припинення виконання обов`язків державного секретаря Міністерства юстиції України.

Суд наголошує, що припинення виконання тимчасово покладених повноважень на ОСОБА_2 є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України і не є предметом спору у справі, що розглядається, тому остання вважається такою, що виконує свої повноваження на законних підставах в межах наданих їй повноважень та у спосіб, що визначений законами України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржений наказ від 02.10.2024 № 1727/к є обґрунтованим та справедливим.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому понесені витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО