Справа № 420/34313/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

- визнання бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до загального стажу роботи період її навчання в Нікопольському педагогічному училищі з 01.09.1980 по 01.07.1982 року та період здійснення нею підприємницької діяльності з 18.10.1996 по 01.07.2005 - протиправною;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального стажу роботи період здійснення підприємницької діяльності з 18.10.1996 по 01.07.2005;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального стажу роботи період її навчання в Нікопольському педагогічному училищі з 01.09.1980 по 01.07.1982 року.

Ухвалою суду від 25.11.2024 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

10.12.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов у якому він позовні вимоги не визнає з підстав того що 01.01.2024 Позивач звернулася до Головного управління зі зверненням в порядку Закону України «Про звернення громадян» в якому просила розрахунок страхового стажу для призначення соціальної допомоги особі, яка досягла пенсійного віку, в управління соціального захисту населення в Пересипському районі м. Одеси Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та видати довідку про те, що не перебуває на обліку в Пенсійному фонді та пенсію не отримує.

Листом Головного управління від 05.01.2024 за № 1500-0220-6/2986 надано

обґрунтовану та вмотивовану відповідь на звернення Позивача, в якій було надано роз`яснення стосовно порушеного питання у зверненні.

Зазначає, що згідно з нормами законодавства однією з основних умов для призначення чи перерахунку пенсії є волевиявлення особи, яке полягає у зверненні в установленому порядку до органів Пенсійного фонду України із відповідною заявою, форма та зміст якої затверджений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІУ

Зазначає, що матеріали справи не містять докази звернення позивача з заявою встановлено зразка про призначення пенсії за наслідками якої було б винесене рішення саме Головним управлінням. Надання заяви невстановленого зразка позивачем не спричиняє обов`язку у суб`єкта владних повноважень прийняти за результатами її розгляду рішення.

Наведений Позивачем лист не є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який тягне за собою спричинення будь-яких правових наслідків для позивача.

Незважаючи на зазначення в листі про відсутність у Позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, такий лист не може впливати на наявність або відсутність у Позивача права на призначення пенсії згідно з Законом № 1058-ГУ без прийняття суб`єктом владних повноважень передбаченого законом рішення. Таким чином, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України.

Враховуючи це, дії Головного управління не можуть вважатися протиправними, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

12.12.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 29.12.2023 року звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою з проханням зробити розрахунок страхового стажу для призначення соціальної допомоги особі, яка досягла пенсійного віку в УСЗН Пересипського району та видати довідку про те, що не перебуває на обліку в Пенсійному фонді та пенсію не отримує, до якого додала паспорт, свідоцтво про народження, опис документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, від 19.07.2022 року, свідоцтво про державну реєстрацію ФОП від 18.10.1996 року, довідку ДПІ у м.Херсоні №1066/17.08.05 , трудову книжку, витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, від 20.06.2011року.

За результатами розгляду заява позивача 29.12.2023 року сформована довідка форми ОК-5 та форма РС-право від 04.01.2024 року згідно даних якої до страхового стажу не включений період навчання позивача в Нікопольському педагогічному училищі з 01.09.1980 по 01.07.1982 року та період здійснення нею підприємницької діяльності з 18.10.1996 по 01.07.2005р.

За результатом звернення позивача відповідачем видана довідка від 05.01.2024 року вих.№1500-0220-6/2986 для Управління соціального захисту населення в Пересипському районі м.Одеса Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.(копія знаходиться в матеріалах справи) згідно якої ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Пенсійному фонді та пенсійні виплати не отримує. Страховий стаж станом на 01.01.2024 року складає 21 рік 7 місяців.

З вказаним листом позивач не погодилась та звернулась до суду.

Джерела прав та висновки суду.

Відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Закон N 2464), Пенсійний фонд України формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У цьому реєстрі накопичується, зберігається та автоматично обробляється інформація про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.

Дані до реєстру застрахованих осіб вносяться на основі відомостей про нараховану заробітну плату, дохід, допомогу, компенсацію, які подаються страхувальниками, а також інформації про сплату внесків, передбаченої статтею 18 Закону N 2464.

З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Закон N 1058-IV). Відповідно до статті 24 цього Закону, страховий стаж визначається як період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески у розмірі не меншому, ніж мінімальний страховий внесок.

Стаття 24 Закону передбачає, що з 1 січня 2004 року страховий стаж обчислюється на основі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку. За періоди до введення цієї системи стаж обчислюється на підставі документів, передбачених законодавством, що діяло на той час, та даних, включених на основі цих документів до реєстру застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Закону (з урахуванням змін, внесених Законом N 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року), до страхового стажу для визначення права на пенсію включаються періоди ведення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, а також на фіксованому податку:

З 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, за умови наявності довідки про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску), незалежно від їх розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Ця норма застосовується для визначення права на пенсію, але не є підставою для коригування даних реєстру застрахованих осіб.

Отже, конструкція цієї норми свідчить про те, що для зарахування періоду ведення підприємницької діяльності до страхового стажу відповідно до вищенаведеного пункту така діяльність повинна вестись або із застосуванням спрощеної системи оподаткування, або із застосуванням фіксованого податку, отже ці умови є рівнозначними.

У спірний період діяв Декрет Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" (втратив чинність на підставі Закону України від 04.11.2011 № 4014-VI), який надавав громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту. Фіксований податок сплачувався громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 № 13-92 ( в редакції станом на 1996р.) перелік видів діяльності, що можуть здійснюватися на умовах фіксованої сплати прибуткового податку (шляхом придбання патенту), та розміри фіксованої суми податку (плати за патент) з них затверджуються Урядом Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Відповідно до ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 № 13-92 (чинного з 07.03.1998р. ), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту за умови, якщо: кількість осіб, які перебувають у трудових відносинах з таким громадянином - платником податку, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності, не перевищує п`яти; валовий доход такого громадянина від самостійного здійснення підприємницької діяльності або з використанням найманої праці за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю придбання патенту, не перевищує семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; громадянин здійснює підприємницьку діяльність з продажу товарів і надання супутніх такому продажу послуг на ринках. Доходи такого громадянина, одержані від здійснення інших видів підприємницької діяльності, оподатковуються у загальному порядку.

Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є підставою для видачі податковим органом за місцем проживання громадянина патенту, в якому зазначаються: прізвище та ім`я цього громадянина; його ідентифікаційний номер; строк дії патенту; перелік осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником податку, або членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності; місце здійснення підприємницької діяльності; назва органу, що видав патент.

Розміри фіксованого податку встановлюються відповідною місцевою радою залежно від територіального розташування місця торгівлі і не можуть бути менше ніж 20 гривень та більше ніж 100 гривень за календарний місяць для громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність самостійно.

Протягом року платники фіксованого податку що квартально сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік. Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали.

У разі сплати фіксованого податку платник такого податку звільняється від ведення обов`язкового обліку доходів і витрат.

Також у спірний період діяла Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 №12 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів від 20.12.2011 № 1675). Пункт 14.2 цієї Інструкції містить аналогічні вищенаведеним положення щодо права фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, самостійно обрати спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку (далі - фіксований податок) шляхом придбання патенту. Так само передбачено, що фіксований податок сплачується громадянином платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його реєстрації у податкових органах. Документ, що засвідчує сплату фіксованого податку, є підставою для видачі податковим органом за місцем реєстрації у податкових органах фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності патенту.

На виконання п. 2 розділу II Закону України від 13.02.1998 №129/98-ВР "Про внесення змін до Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" наказом Міністерства фінансів України від 10.11.1998 № 233 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 04.11.2013 № 917) затверджений Порядок перерахування до Пенсійного фонду України 10 відсотків від сум фіксованого податку, що надходять до відповідних місцевих бюджетів. Цей Порядок визначав механізм відрахування коштів до Пенсійного фонду України від сум фіксованого податку, що сплачується громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і які обрали спосіб оподаткування доходів, одержаних від цієї діяльності, за фіксованим розміром податку.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, фіксований податок сплачується громадянином - платником податку до відповідного місцевого бюджету за місцем його проживання і зараховується на рахунок N2542 "Кошти районних, міських, селищних та сільських бюджетів", відкритий в установах банків на ім`я органу, що здійснює виконання відповідного бюджету. За пунктом 4 цього Порядку міськфінвідділи в містах, які не мають районного поділу, райфінвідділи в містах, які мають районний поділ, сільські та селищні ради до 13 години наступного (робочого) дня після отримання з установи банку виписки, в якій відображені надходження на їх рахунки коштів від сплати фіксованого податку, 10 відсотків від сум цих надходжень перераховують платіжними дорученнями (або в системі електронних платежів) на рахунки відповідних відділів Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За такого правового регулювання, чинного у період провадження позивачкою підприємницької діяльності (1996-2005 роки), суд виходить з того, що для зарахування спірного періоду до страхового стажу достатньо встановити сплату позивачем фіксованого податку у спірний період, оскільки від сум фіксованого податку 10 відсотків повинні були перераховуватись до Пенсійного фонду, причому таке перерахування повинна була здійснювати не позивач, а зазначені вище суб`єкти.

Постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно абзац четвертого підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Згідно довідки ДПС у м.Херсон №1066 від 17.08.05р. позивач в період з 22.10.1996 року по 30.06.2005 року як ФОП перебувала на спрощеній системі оподаткування -фіксованому патенті, та сплачувала за патент кошти, 4кв.1996р. -19.55грн, 1кв.1997 року -39,1грн, 4 кв.1997 р. -39,1грн., 1 кв.1998р. -58,66грн., 3 кв.1998. -45грн., 4 квв.1998р.-135грн., 1 кв.1999р. -135грн., 3 кв.1999р.-50грн, 4 кв.1999р.-150грн., 1 кв.2000р.-150грн., 12 кв.2000р.-50грн., 3 кв.2000-50грн., 4 кв.2000р.-200грн., 1 кв.2001р.-175грн., 2 кв.2001 р.-50грн., 3 кв.2001р. 50грн., 4кв.2001р.-150грн., 1 кв.2002р.-150грн., 3 кв.2002р.-75грн., 4 кв.2002р.-150грн., 1 кв.2003р.-100грн., 2кв.2003р.-150грн., 4 кв.2003р.-50грн., 2 кв.2004р.-50грн, 3 кв.2004р.-50грн., 4 кв. 2004р.-150грн., 1 кв. 2005р.-125грн., 2 кв.2005р. -225грн.

Тобто крім періодів 2,3 квартал 1997 року, 2 квартал 1998 року, 2 квартал 1999 року, 2 квартал 2002 року, 1 кв.2004р. позивач оплачувала фіксований патент.

Сплату цих коштів та перебування позивача на фіксованому податку у спірний період відповідачем не заперечується, а тому період з 22.10.1996р. по 30.06.2005р. має входити до трудового стажу позивача (за виключенням кварталів коли фіксований патент не оплачувався), а тому дії відповідача, щодо не врахування цього періоду до трудового та страхового стажу є неправомірними.

Також суд враховує, що Верховний суд у постанові по справі № 580/7175/21 від 06 серпня 2024 року зазначив, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Позивачем подано до суду копію диплому серія НОМЕР_1 від 01.07.1982р. виданого на ім`я ОСОБА_3 в тому що вона в 1980 році вступила до Нікопольського педагогічного училища та в 1982 році закінчила його повний курс по спеціальності -викладання в початкових класах загальноосвітньої школи.

Проте вищенаведений диплом позивач до відповідача разом із заявою не подавав, та він виписаний на особу з прізвищем « ОСОБА_4 » та позивач також не надавала ані відповідачу документ щодо зміни прізвища на « ОСОБА_5 » ані суду, та доказів, що це спростовують матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що відповідач правомірно не врахував цей період як трудовий стаж та в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Водночас це не заважає, позивачу знов звернутися до відповідача із новою заявою до якої додати відповідні документи щодо спеціальної освіти та зміни прізвища.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування у листі від 05.01.2024 року №1500-0220-6/2986 до загального стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення нею підприємницької діяльності з 18.10.1996 по 01.07.2005 в якому оплачувався фіксований патент згідно довідки №1066 від 17.08.2005 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2023 року та надати відповідь із урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального стажу роботи період здійснення нею підприємницької діяльності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову у сумі 1211,20грн. за квитанцією, яка знаходиться в матеріалах справи, та враховуючи те, що суд частково задовольнив позовні вимоги позивача та позов поданий через систему Електронний суд ( застосовується коефіцієнт 0,8), тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 484,56грн. (1211,20 грн. х0,8 / 2).

Керуючись статтями 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування у листі від 05.01.2024 року №1500-0220-6/2986 до загального стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення нею підприємницької діяльності з 18.10.1996 по 01.07.2005 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2023 року та надати відповідь із урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального стажу роботи період здійснення нею підприємницької діяльності .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 484,56грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83) .

Суддя Е.А.Іванов