Справа № 160/18372/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2025 року м.Дніпросправа № 160/18372/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі №160/18372/24 (суддя Сліпець Н.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) від 10.05.2024 року №74 Про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 згідно п. «а» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів) слюсарем-ремонтником третього, четвертого розряду у цеху уловлювання №1 Авдіївського коксохімічного заводу ім. 50-річчя СРСР, яке в подальшому перейменовано у ВАТ Авдіївський коксохімічний завод, ПАТ Авдіївський коксохімічний завод та з 03.05.2024року призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області після шістдесяти (60) днів з дати набрання законної сили рішенням у даній справі подати звіт про виконання судового рішення із зазначенням розміру призначеної щомісячної пенсії та розміру нарахованої та виплаченої заборгованості з пенсії за період з 03.05.2024 по дату ухвалення рішення судом;

- при обчисленні розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії виключити період заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії з найменшими коефіцієнтами, яким є період з 01.07.2023 року по 03.05.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10.05.2024 року № 74 Про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів) слюсарем-ремонтником третього, четвертого розряду у цеху уловлювання №1 Авдіївського коксохімічного заводу ім. 50-річчя СРСР, яке в подальшому перейменовано у ВАТ Авдіївський коксохімічний завод, ПАТ Авдіївський коксохімічний завод;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, з урахуванням висновків, викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частині позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду не погодилися позивач та відповідач, ними були подані апеляційні скарги.

Позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги позивач зазначає, що судом обрано спосіб захисту порушеного права позивача, який не призведе до потрібних результатів та наслідків. Відповідачем реалізовані дискреційні повноваження шляхом прийняття оскарженого рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу. Вважає, що нею надано достатньо доказів на підтвердження наявного пільгового стажу, а відповідач безпідставно не врахував його у повному обсязі відповідно до даних трудової книжки.

Позивач також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду, при цьому має місце зобов`язання відповідача як суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. Рішення суду, що набрало законної сили, має бути виконане

Відповідач в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 10.05.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідач наполягає, що відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно положень п. «а» ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Сторони своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги не скористались.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 03.05.2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

На момент звернення позивач досягла 55 років 4 місяців 21 день та мала загальний страховий стаж роботи з урахуванням Списку №1 - 39 років 1 місяць 28 днів.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 10.05.2024 року № 74 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з підстав відсутності у неї необхідного пільгового стажу.

Також у рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 1) становить 20 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Загальний страховий стаж особи становить 39 років 1 місяць 28 днів з урахуванням Списку №1, пільговий стаж особи становить 2 роки 11 місяців 17 днів, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Відповідно до п. 20 Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до Постанови №18-1 від 10.11.2006 року.

Оскільки підприємство знаходиться на окупованій території України, пільговий стаж зараховано відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по спеціальному стажу.

Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що згідно відомостей трудової книжки та наданого наказу про атестацію робочого місця позивача, період роботи позивача з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів) має бути зарахований до пільгового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Відповідачем неправомірно відмовлено в зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду її роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вказав, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача і це відноситься до дискреційних повноважень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а питання щодо виключення періоду заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії з найменшими коефіцієнтами розглядається під час вирішення питання про призначення пенсії за заявою позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

В силу статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова КМУ №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В силу п.3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637).

Згідно із п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що за відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 за спірний період з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року:

- 20.08.1991 року позивач прийнята в цех уловлювання № 1 Авдіївського коксохімічного заводу ім. 50-річчя СРСР слюсарем-ремонтником третього розряду (запис № 2);

- 01.01.1996 року позивачу присвоєний 4 розряд (запис № 3);

- 09.01.2001 року позивач переведена в ремонтно-механічний цех на посаду техніка (запис № 4).

Позивачем надано довідку від 05.04.2024 року № 01/03/71, згідно якої довідку для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії видати неможливо, через відсутність документальних підтверджень.

ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод наданий витяг з наказу Про результат атестації робочих місць від 06.05.1995 року № 157, з якого вбачається, що затверджено за результатами атестації перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, що мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема робота в цеху уловлювання № 1, 2 та професія слюсар-ремонтник, в тому числі (черговий) відносяться до Списку № 1, розділу IV, п/-2, код 1040200а, шифр 1753а.

Як вбачається з наданої позивачем форми РС-право від 10.05.2024 року, до пільгового стажу роботи позивача по Списку № 1 зараховані лише періоди з: з 01.01.1999 року по 17.12.2000 року та з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року.

Період, який просить зарахувати позивач: з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів), зарахований до загального страхового стажу та не зарахований до пільгового стажу за Списком № 1.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що за наявних записів трудової книжки та наказу про атестацію робочого місця, період її роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів) має бути зарахований до пільгового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Доводи відповідача про те, що зарахувати спірний стаж роботи позивача є неможливим у зв`язку з відсутністю пільгової довідки є безпідставними, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою і на якій органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач не має доступу до архівів установ та підприємств на цій території. Такі обставини не можуть покладати надмірного тягаря на позивача щодо підтвердження стажу його роботи та створювати перешкоди у реалізації права на пенсійне забезпечення.

Згідно частини четвертої статті 9 Закону № 1207-VII, встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Водночас, судом не встановлено виконання з боку відповідача приписів вказаної норми Закону № 1207-VII для повного та всебічного захисту пенсійних прав позивача.

Відповідачем неправомірно відмовлено в зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів), а тому оскаржене позивачем рішення відповідача підлягало скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нараховувати та виплачувати позивачу пенсію, починаючи із дати звернення, та при обчисленні розміру пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії необхідно виключити період заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії з найменшими коефіцієнтами, яким є період з 01.07.2023 року по 03.05.2024 року.

Колегія суддів погоджується з обраним судом способом захисту порушеного права, при цьому відхиляє доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо його неефективності, враховуючи наступне.

Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Крім того, статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 03.05.2024 року, зарахувавши їй до пільгового стажу за Списком №1 згідно п. «а» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 20.08.1991 року по 31.12.1998 року (7 років 4 місяці 12 днів) слюсарем-ремонтником третього, четвертого розряду у цеху уловлювання №1 Авдіївського коксохімічного заводу ім. 50-річчя СРСР, яке в подальшому перейменовано у ВАТ Авдіївський коксохімічний завод, ПАТ Авдіївський коксохімічний завод.

В даному випадку без зарахування УПФУ відповідним рішенням спірних періодів до стажу позивача, з урахуванням висновків суду, є передчасним вирішення питання призначення пенсії та здійснення її розрахунку.

Щодо питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили згідно ст. 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, про що просить представник позивача, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення.

Суд не вбачав підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, і в цій частині висновків суду доводи апеляційної скарги позивача не спростовують.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують правильних висновків суду. Апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі № 160/18372/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак