Справа № 140/8861/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8861/24 пров. № А/857/30008/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк, прийняте за правилами письмового провадження без повідомлення сторін) у справі № 140/8861/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року, ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.06.2024 №54 про відмову у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з дати звернення (30.05.2024) з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Луцькою РДА Волинської області від 15.05.2024 за №Л-172.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.06.2024 №54 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 30.05.2024, з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок Луцької РДА Волинської області від 15.05.2024 за №Л-172 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, окрім статті 37, що застосовується стосовно призначення пенсій державним службовцям, проте Законом №889-VIII не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. Згідно з пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII збережено право державних службовців лише на призначення (не перерахунок) на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, а перехід на пенсію державного службовця можливий лише за документами, що вже наявні в електронній пенсійній справі, за якими раніше було розраховано пенсію за Законом «Про державну службу». Зазначає, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому не належить до кола осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону № 3723-ХІІ, за певних умов після 01.05.2016. Просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем та відповідачем 2 відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 16.09.2011 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 3723-XII.

01.03.2021 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV.

30.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, долучивши до заяви довідки про складові заробітної плати державного службовця для призначення пенсії, видані Луцькою РДА Волинської області від 15.05.2024 за №Л-172.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності документи були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ в Черкаській області, яким було прийнято рішення від 06.06.2024 №54 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з тим, що проведення перерахунків пенсій особам, котрим вже була призначена пенсія за спеціальними законами, не передбачена діючим законодавством.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що на дату набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (01.05.2016), позивач мала понад 20 років стажу державної служби та понад 37 років страхового стажу, а тому позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 06.06.2024 №54 про відмову позивачу в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірним. Суд вважав належним способом захисту прав позивача у даному випадку зобов`язання цього відповідача перевести позивача на пенсію державного службовця за віком відповідно пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII» - 30.05.2024 (дати звернення з відповідною заявою), з визначенням розміру пенсії згідно наданих довідок Луцькою РДА Волинської області від 15.05.2024 за №Л-172, та здійснити перерахунок та виплату пенсії. В задоволенні вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовлено, оскільки цей пенсійний орган не здійснював розгляд заяви позивача, не приймав рішення про відмову у переведенні на пенсію за іншим законом.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Спірним у даній справі є рішення пенсійного органу про відмову в переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Вимогами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регламентуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі, як і раніше - Закон №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей Закон набув чинності 01.05.2016.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі, як і раніше - Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частин 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Судом встановлено, що позивач працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців та має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про державну службу», а саме, як слідує із дослідженої судом Форми РС-право, трудової книжки вбачається, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 04 місяці 2 дні, а спеціальний більше 20 років станом на 01.05.2016.

Таким чином, на дату набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (01.05.2016) позивач мала понад 20 років стажу державної служби та понад 37 років страхового стажу.

На дату звернення позивача до відповідача із заявою про переведення її із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», позивачці виповнилося 68 років.

В постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22 зроблено правовий висновок, що визначальною умовою для збереження за позивачем права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у випадку, коли вперше призначалася пенсія за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ є встановлення додаткових умов, а саме: наявність в цієї особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади держслужби, або 20 років стажу держслужби, не залежно від того чи працювали станом на 01.06.2016 на держслужбі).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючий достатній стаж роботи на посадах державного службовця, позивач має право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а відтак рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 06.06.2024 №54 про відмову позивачу в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірним.

Так, суд першої інстанції вірно вказав, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Черкаській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію держслужбовця 30.05.2024, маючи більше 60 років, то саме з цієї дати слід зобов`язати здійснити переведення на такий вид пенсії.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача 1 про те, що у позивача відсутнє право на отримання пенсії держслужбовця, оскільки вона вже раніше використала право на призначення та отримання пенсії держслужбовця, виходячи з того, що ОСОБА_1 просить пенсійний орган перевести її на інший вид пенсії, який врегульований іншим законом, ніж той, згідно з яким вона раніше отримувала пенсію.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Луцькою РДА Волинської області від 15.05.2024 за №Л-172, як просить позивач, оскільки спір між сторонами у цій частині ще не виник, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи та прийняв рішення частково з порушенням норм матеріального права, а тому оскаржуване рішення слід скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та ухвалити в цій частині постанову, якою в задоволенні таких позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 140/8861/24 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених сум та з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та ухвалити в цій частині постанову про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року у справі № 140/8861/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар