Справа № 160/23979/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 рокуСправа №160/23979/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Служби у справах дітей Виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ-ФС від 22.08.2024р., -

УСТАНОВИВ:

03.09.2024р. через систему «Електронний суд» Служба у справах дітей Виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернулася з адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 22 серпня 2024 року «про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 24000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваною постановою до позивача було застосовано штраф у вказаному розмірі за недотримання (порушення) термінів у питанні оплати праці працівникам позивача ОСОБА_1 (начальнику Служби), ОСОБА_2 (головному спеціалісту-бухгалтеру) за ІІ половину грудня 2023р. Позивач вважає, що спірна постанова була прийнята з порушенням 45-денного строку її прийняття, встановленого Порядком №509; факт невиплати заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р. було допущено самим начальником Служби ОСОБА_1 та вказаним головним спеціалістом-бухгалтером ОСОБА_2 , які не виконували своїх посадових обов`язків, що було виявлено під час проведення службового розслідування; припис відповідача від 14.03.2024р. №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П позивачем було виконано у встановлений строк до 08.04.2024р., а саме: відповідачеві були надані докази виділення коштів, довідка про зміни до кошторису на 2024 рік та копії платіжних інструкцій №47,48,49 про перерахунок коштів на банківські картки вищезгаданих працівників 03.04.2024р. Тобто, позивач вважає, що недоотримання вказаної вище заробітної плати сталося з власної недбалості вказаних працівників та це порушення було усунуто повністю. Також позивач посилається і на те, що 25.06.2024р. посадовою особою відповідача перевірка не проводилась, в книзі перевіряючих осіб посадова особа відповідача не зареєструвався, необхідних документів не вилучав, а лише при зустрічі з начальником Служби та начальником юридичного відділу за адресою: смт. Слобожанське, вул. Теплична,7, вручив направлення на перевірку та запросив документи, які стосуються нарахування та виплати заробітної плати за березень, травень 2024р., інформацію про виплату коштів, які були надані позивачем 26.06.2024р., проте, незважаючи на виконання позивачем припису, відповідачем зроблено висновок про його невиконання безпідставно, а відповідно, на переконання позивача, і застосування штрафу за оспорюваною постановою у сумі 24000 грн. вважає протиправним. Окрім того, у письмових поясненнях від 24.09.2024р. позивач зазначив, що суми невиплачених вказаним особам премій не підтверджені жодним документом, тому не можуть бути нараховані вказаним особам, оскільки наказ про призначення премії ОСОБА_2 начальником Служби ОСОБА_1 не був підписаний, а ОСОБА_1 у наказі про нарахування премії за грудень 2023р. відсутня. За викладеного, позивач вважає, що виплата таких сум призведе до нецільового використання коштів місцевого бюджету, у зв`язку із чим оспорювана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства (а.с.1-13, 122-125 том 1).

Ухвалою суду від 09.09.2024р. відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 08 жовтня 2024 року та зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.12 том 1).

Зазначена ухвала суду учасниками справи була отримана у їх електронних кабінетах у системі «Електронний суд» 10.09.2024р., що підтверджується довідками про доставку електронних листів, наявних в матеріалах справи, а відповідно, учасники справи є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної справи відповідно до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України(а.с.14-116 том 1).

24.09.2024р. на виконання вищенаведених вимог ухвали суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов у якому останній просив позов Служби залишити без задоволення посилаючись на те, що у період з 13.03.2024р. по 14.03.2024р. посадовими особами відповідача було проведено позаплановий захід зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки у Службі з питань оплати праці в частині нарахування та виплати заробітної плати на умовах, визначених трудовим договором за результатами якої був складений акт №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002 від 14.03.2024р. У ході перевірки було отримано письмове пояснення від начальника Служби ОСОБА_3 , у якому було вказано, що за результатами проведеної нею перевірки з`ясовано, що в грудні 2023р. ОСОБА_1 (обіймала посаду начальника Служби) нараховано за місяць 23960 грн., видано аванс 3450 грн., утримано податків 7449,45 грн.; ОСОБА_2 (займала посаду головного спеціаліста-бухгалтера) нараховано 28004,46 грн., видано аванс 2550 грн., утримано податків 7513,62 грн. В цих сумах були включені премії: ОСОБА_1 10350 грн. (150% за грудень); ОСОБА_2 7650 грн. (150% за грудень) та 12504,46 грн. (250% за підсумками 2023 року). Станом на 13.02.2024р. кредиторська заборгованість згідно підписаних звітів відсутня, але по факту існує невиплата грошових коштів за 2 половину грудня 2023р., в бюджетних призначеннях на 2024р. кошти на їх виплату відсутні, оскільки відносяться до минулого 2023 року, тому дане питання нею було винесено на засідання чергової депутатської сесії в частині виділення додаткових коштів для виплати працівникам з/плати за половину грудня 2023р. в частині основної заробітної плати та встановлення надбавок в сумі: нарахування окладу, надбавок, рангу, вислуги (без преміювання). Тобто, із наведеного встановлено, що за ІІ половину грудня 2023р. заробітна плата працівникам у порушення вимог ч.1ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» не була виплачена. Сума заборгованості за ІІ половину грудня 2023р. складала: ОСОБА_1 17899,17 грн., ОСОБА_2 10424,75 грн., ці розрахунки були здійснені на підставі наданих 14.03.2024р. Службою відомостей про нарахування заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р. Відповідач зазначив, що згаданий вище акт перевірки від 14.03.2024р. було підписано начальником Служби без зауважень або заперечень. На підставі згаданого акту був винесений припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 14.03.2024р. №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П, який позивачем не оскаржувався. Надалі, у період з 25.06.2024р. по 26.06.2024р. проведено перевірку з питань виконання згаданого припису та у ході перевірки бухгалтерського обліку витрат на оплату праці було встановлено, що Службою наведений припис не виконано, оскільки копії розрахунково-платіжної відомості за ІІ половину грудня 2023р. містили інформацію про нарахування вказаним працівникам всього 11 565,75 грн., що не відповідає вищенаведеним сумам заборгованості, які позивачем у ході перевірки 14.03.2024р. не оспорювалися, при цьому, надана копія платіжної інструкції №47 від 03.04.2024р. з незрозумілим призначенням платежу (не на користь згаданих працівників), а отже, у період з 25.06.2024р. по 26.06.2024р. позивачем посадовій особі відповідача відповідні документи, що підтверджують виконання припису надані не були, також згідно до наказу Служби від 18.12.2023р. №93-ВК «Про преміювання та надбавку у грудні 2023р.» ОСОБА_2 було визначено до виплати премію за грудень 2023р. у розмірі 150% штатного окладу згідно постанови КМУ від 09.03.2006р. №268 у сумі 7650 грн. та надбавку у розмірі 50% посадового окладу згідно постанови КМУ від 09.03.2006р. №268 у сумі 2550 грн., однак, позивачем було включено до порядку денного сесії лише питання виділення додаткових коштів для виплати працівникам без преміювання, що є належним доказом невиплати заробітної плати працівникам служби за ІІ половину грудня 2023р., а тому вважає, що відповідачем зроблено висновок про невиконання припису від 14.03.2024р. правомірно. Також відповідач вказав і на те, що посадова особа при складанні акту перевірки від 26.06.2024р. була допущена технічна помилка щодо висновку про виконання позивачем припису від 14.03.2024р., насправді, згаданий припис позивачем не виконано (а.с.1-8 том 2).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.02.2025р. у зв`язку із перебуванням судді Конєвою С.О. у щорічній відпустці у період грудень 2024р. січень 2025р. та, як наслідок, об`єктивну неможливість прийняття у цей період рішень у справах, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної справи було продовжено до 24.02.2025р. (а.с.163 том 2).

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 24.02.2025р., тобто у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних в матеріалах справи копій документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

На підставі наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №65/ПС-ЗК від 11.03.2024р. «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю)», направлення на проведення перевірки, посадовими особами відповідача було здійснено позаплановий захід (контролю) у формі перевірки Служби у справах дітей виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, селище міського типу Обухівка, вул. Центральна, будинок 35 з питань оплати праці в частині нарахування та виплати заробітної плати на умовах, визначених трудовим договором у період з 13.03.2024р. по 14.03.2024р. (а.с.50, 53 том 2).

За результатами проведеного позапланового заходу у формі перевірки, був складений акт №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002 від 14.03.2024р., яким, зокрема, зафіксовано порушення трудового законодавства у питанні оплати праці щодо виплати заробітної плати працівникам Служби за ІІ половину грудня 2023р., а саме: в грудні 2023р. ОСОБА_1 (начальнику Служби) нараховано за місяць 23960 грн., видано аванс - 3450 грн., утримано податків 7449,45 грн.; ОСОБА_2 (головному спеціалісту-бухгалтеру) нараховано 28004,46 грн., видано аванс 2550 грн., утримано податків 7513,62 грн. В цих сумах були включені премії: ОСОБА_1 10350 грн. (150% за грудень); ОСОБА_2 7650 грн. (150% за грудень) та 12504,46 грн. (250% за підсумками 2023 року).

При зарахуванні грошових коштів на рахунок «ПриватБанку» для перерахування їх працівникам 29.12.2023р. начальником Служби ОСОБА_1 було зупинено виплати коштів, в результаті чого кошти були повернуті на рахунок Служби, яке, в свою чергу, повернуло їх як невикористані кошти до селищного бюджету.

Станом на 13.02.2024р. кредиторська заборгованість згідно підписаних звітів відсутня, але по факту існує невиплата грошових коштів за 2 половину грудня 2023р.

Тобто, відповідно до бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, заробітна плата за ІІ половину 2023р. працівникам Служби не була виплачена, що свідчить про приховану заборгованість з виплати заробітної плати, що підтверджується змістом копії наведеного акту, наявного у справі (а.с.18-29,142-153 том 1, а.с.10-21 том 2).

Акт №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002 від 14.03.2024р. підписаний уповноваженою особою Служби Шульган О.М. без зауважень.

Окрім того, на підставі наведеного акту, у зв`язку із вище виявленими порушеннями, 14.03.2024р. посадовою особою відповідача також було винесено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П, за яким позивача зобов`язано усунути порушення ч.1 ст.10 Закону №2136 (заробітна плата працівникам виплачувалась з порушенням умов виплати, визначених трудовими договорами) у строк до 08.04.2024р. про що свідчить зміст копії наведеного припису (а.с.29-30 том 1, а.с.63-64 том 2).

Зазначений Припис №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П від 14.03.2024р. був підписаний посадовою особою Служби Шульган О.М. без заперечень та зауважень.

Це Припис також у встановленому законодавством порядку позивачем не було оскаржено.

08.04.2024р. позивачем на адресу відповідача був скерований лист від 08.04.2024р. №92 «Про усунення виявленого порушення», у якому позивач повідомив, що станом на 08.04.2024р. заборгованість з оплати праці за ІІ половину грудня 2023р. Службою усунуто шляхом перерахування 05.04.2024р. грошових коштів з рахунку ПриватБанку на картки працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про що свідчить зміст копії наведеного листа, наявної у справі (а.с.17-зворот том 1, а.с.34 том 2).

Надалі, на підставі наказу відповідача №352/ПС-ЗК від 24.06.2024р., направлення на перевірку, з метою перевірки виконання позивачем вищенаведеного Припису від 14.03.2024р. було призначено проведення позапланового заходу (контролю) у формі перевірки у період з 25.06.2024р. по 26.06.20924р., що підтверджується копіями відповідного наказу та направлення (а.с.183-185 том 1, а.с.51,53 том 2).

За результатами проведеної перевірки у період з 25.06.2024р. по 26.06.2024р. був складений акт №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002 від 26.06.2024р. яким встановлено, що позивачем до перевірки не був наданий бухгалтерський облік витрат на оплату праці стосовно заборгованості по заробітній платі ОСОБА_4 за грудень 2023р., що свідчить про невиконання вимог Припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 14.03.2024р. №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П у строк до 08.04.2024р., що підтверджується змістом наведеного акту (а.с.33-43 том 1, 154-163 том 1, а.с.22-31 том 2).

Після отримання уповноваженою особою відповідача 25.07.2024р. вищенаведеного акту від 26.06.2024р., відповідачем 26.07.2024р. було прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ за порушення позивачем законодавства про працю на 22.08.2024р., що підтверджується копією наведеного рішення (а.с.44-45 том 1).

Повідомлення про запрошення позивача на розгляд справи 22.08.2024р. о 15 год. 15 хв. разом із копією вищенаведеного Рішення, було направлено позивачеві та отримано останнім 31.07.2024р. про що свідчить копія відповідного повідомлення №ПС/3.1/13558-24 від 26.07.2024р. та відмітка позивача про його одержання (вх. №3113/0216) (а.с.43-44 том 1).

22.08.2024р. за результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту від 26.06.2024р. щодо порушення позивачем законодавства про працю, уповноваженою особою відповідача було винесено постанову №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ-ФС за змістом якої за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплату їх не в повному обсязі, а саме: відповідно до наданих підтверджуючих документів 05.04.2024р. ОСОБА_1 перераховано 7091,80 грн., ОСОБА_2 3664,67 грн., тоді як актом від 14.03.2024р. сума заборгованості з виплати заробітної плати складала: ОСОБА_1 17899,17 грн., ОСОБА_2 10424,75 грн., під час перевірки 26.06.2024р. документи бухгалтерського обліку витрат на оплату праці стосовно оплати повної суми заборгованості заробітної плати за грудень 2023р. не надано, у зв`язку з чим посадовою особою відповідача зроблено висновок про порушення позивачем вимог ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та на підставі абзацу 4 частини 2 ст. 265 КЗпП України на позивача накладено штраф у розмірі 24000 грн., що підтверджується копією наведеної постанови, наявної у справі (а.с.45-47,191-193 том 1).

Незгода позивача із згаданою постановою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Що стосується доводів позивача про порушення відповідачем строку розгляду справи про накладення штрафу, яка розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених у абзацах третьому сьомому пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р. (далі Порядок №509), суд зазначає про таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V, дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон №877-V).

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V органи Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), забезпечують дотримання принципів державного нагляду (контролю); вимог щодо місця здійснення державного нагляду (контролю); вимог щодо врегулювання окремих питань виключно законами; обмежень у проведеннях заходів нагляду контролю в разі наявності конфлікту інтересів; трактувань норм на користь суб`єкта господарювання у разі їх неоднозначного трактування; заборони на вилучення оригіналів документів та техніки; обов`язку збереження комерційної та конфіденційної таємниці; умов проведення планових заходів, розробки методики для визначення критерій ризику; права суб`єкта господарювання на ознайомлення з підставами заходу та отримання посвідчення (направлення) на проведення заходу; вимог до складення наказу, посвідчення (направлення) на проведення заходу та акту за результатами заходу; відповідальності посадових осіб органу державного нагляду (контролю); прав суб`єктів господарювання; права на консультативну підтримку суб`єктів господарювання; громадський захист; оскарження рішень органів державного нагляду (контролю) та умов віднесення суб`єктів господарювання до незначного ступеня ризиків у разі незатвердження відповідних критеріїв розподілу.

Спеціальним законом, який відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №877-V повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII "Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю".

Частиною 1 ст. 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (далі також - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).

Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису - абзац 4 пункту 2 Порядку №509.

Пунктами 3, 4 Порядку №509 визначено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Тобто, із аналізу вищенаведеної процедури слідує, що після отримання акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису, за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання та роботодавця не пізніше ніж через п`ять днів після отримання згаданого акту, уповноваженою посадовою особою відповідача справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк, що настає за днем одержання відповідного згаданого акту.

Як вбачається із наявних у матеріалах копій документів, 26.06.2024р. посадовою особою відповідача був проведений позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці з питання виконання позивачем Припису про усунення виявлених порушень від 14.03.2024р. №№ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П за результатами якої був складений акт №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002 за яким встановлено, що згаданий вище Припис позивачем не було виконано, що підтверджується змістом наведеного акту від 26.06.2024р. (а.с.33-43 том 1, а.с.22-31 том 2).

На згаданий акт від 26.06.2024р. позивачем надавалися відповідні заперечення від 22.08.2024р. №200 про що свідчить зміст його копії, наявний у справі (а.с.76-78 том 1).

Також судом встановлено, що зазначений акт від 26.06.2024р. уповноваженою посадовою особою відповідача був отриманий 25.07.2024р. та згаданою посадовою особою було прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ від 26.07.2024р., де зазначено, що справа про накладення штрафу стосовно позивача буде розглянута 22.08.2024р., що підтверджується змістом копії цього рішення (а.с.44-45 том 1, а.с.65 том 2).

Окрім того, і згідно листа-повідомлення №ПС/3.1/13558-24 від 26.07.2024р. відповідачем повідомлено позивача про розгляд справи щодо накладення штрафу за актом від 26.06.2024р., яке відбудеться 22.08.2024р. о 15 год. 15 хв., яке ним було отримано 31.07.2024р. за вх. №3113/0216 про що свідчить зміст наведеного повідомлення (а.с.43-44 том 1).

Надалі, 22.08.2024р. уповноваженою посадовою особою відповідача було здійснено розгляд згаданої вище справи про накладення на позивача штрафу за актом від 26.06.2024р. та прийнято оспорювану постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 24000 грн. на підставі абзацу 4 ч.2 ст.265 КЗпП України, що підтверджується її копією, наявною у справі (а.с.45-47, 191-193 том 1, а.с.59-61 том 2).

Отже, із аналізу встановлених вище обставин та приписів наведеного законодавства у їх сукупності, враховуючи отримання 25.07.2024р. уповноваженою посадовою особою відповідача акту перевірки від 26.06.2024р., повідомлення позивача про його отримання згідно з наведеним рішенням 26.07.2024р., яке було отримано позивачем 31.07.2024р., та прийнявши оспорювану постанову 22.08.2024р., тобто, на 27 день після отримання ним акту, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у даному випадку, дотримався 45-денного строку розгляду справи, встановленого пунктом 3 Порядку №509.

Враховуючи наведене та те, що судом згідно проаналізованих доказів спростовано доводи позивача про порушення відповідачем 45-денного строку розгляду справи про накладення штрафу, встановленого пунктом 3 Порядку №509, слід дійти висновку, що зазначені обставини не можуть бути обрані судом підставами для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови.

Що стосується доводів позивача про виконання ним вимог Припису про усунення порушень від 14.03.2024р. у встановлений у ньому строк до 08.04.2024р., суд зазначає про таке.

Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступового перетворення праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини стаття 1 КЗпП України.

Визначення поняття заробітної плати міститься у статті 1 Закону України «Про оплату праці» та означає винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

До структури заробітної плати також належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми стаття 2 Закону України «Про оплату праці».

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата ч.1 ст.115 КЗпП України.

Аналогічні приписи визначені і у частині 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

А згідно положень ч.1, ч.2 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Тобто, із аналізу вищенаведених приписів трудового законодавства слідує, що роботодавець (у даному випадку позивач) має обов`язок, виплачувати працівникові заробітну плату, у тому числі, і премії, не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а також і вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Разом з тим, як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій документів начальником Служби ОСОБА_5 , були надані письмові пояснення, які стосувалися предмету перевірки від 13.03.2024р. за №65 у яких зазначено, що за результатами проведеної нею перевірки з`ясовано, що у грудні 2023р. ОСОБА_1 (начальнику Служби на той момент) було нараховано заробітну плату за місяць 23960 грн., видано аванс 3450 грн., утримано податків 7449,45 грн.; ОСОБА_2 (головному спеціалісту-бухгалтеру Служби) нараховано заробітну плату - 28004,46 грн., видано аванс 2550 грн., утримано податків 7513,62 грн. В цих сумах були включено премії: ОСОБА_1 10350 грн. (150% за грудень), ОСОБА_2 7650 грн. (150% за грудень) та 12504,46 грн. (250% за підсумками 2023 року).

Також вказані пояснення містять інформацію про те, що при зарахуванні вказаних грошових коштів на рахунок «ПриватБанку» для перерахування на картки вказаних працівників (29 грудня 2023 року) начальник Служби Божко З.О. зупинила виплати коштів, в результаті чого кошти були повернуті на реєстраційний рахунок Служби в УДКС у Петриківському районі (казначейство), яке в свою чергу, повернуло їх, як невикористані кошти до селищного бюджету.

Станом на 13.02.2024р. кредиторська заборгованість в обліку та розрахунках з оплати праці в Службі відсутня, що підтверджується супровідним листом №33 від 05.02.2024р. та річним фінансовим звітом Баланс на 01 січня 2024р., підписаний керівником та головним спеціалістом-бухгалтером, але по факту існує невиплата грошових коштів за ІІ половину грудня 2023 року.

Окрім того, у зазначених поясненнях начальник Служби повідомила, що дане питання з приводу виділення додаткових коштів для виплати працівникам Служби заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р. в частині основної заробітної плати та встановлення надбавок в сумі: нарахування окладу, надбавок, рангу, вислуги (без преміювання) за її клопотанням №56 від 28.02.2024р. включене до порядку денного засідання чергової депутатської сесії Обухівської селищної ради, запланованої на 15.03.2024р., про що свідчить зміст копії наведених пояснень, наявних у справі (а.с. 62 том 2).

Тобто, із аналізу встановлених судом обставин слідує, що наведеними письмовими поясненнями керівника позивача підтверджується факт не виплати позивачем заробітної плати працівникам Служби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ІІ половину грудня 2023р. у строки, встановлені трудовим законодавством.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про не виплату позивачем вказаним працівникам служби заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р., що підтверджено вище і самим керівником Служби у її письмових поясненнях, суд приходить до висновку, що у даному випадку позивач допустив порушення приписів ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» та ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

На підставі вказаних письмових пояснень керівника позивача та доданих до них копій документів, уповноваженою посадовою особою відповідача було складено акт №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002 від 14.03.2024р., у якому зафіксовані вищенаведені виявлені порушення позивачем трудового законодавства та винесено Припис №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П від 14.03.2024р., за змістом якого було зобов`язано позивача забезпечити дотримання норм законодавства та усунути порушення законодавства про працю, виявлені згаданим вище актом у строк до 08.04.2024р. (а.с.18-30,142-153, том 1, а.с.10-21,63-64 том 2).

Наведений Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ПС/ДН/8757/ПС-ЗК/0002/П від 14.03.2024р. є обов`язковим для виконання суб`єктами господарювання щодо усунення порушення вимог законодавства та є розпорядчим документом, який може бути оскаржений, зокрема, і до суду в установленому законом порядку в силу вимог ст.7 Закону №877-У.

Проте, вказаний Припис у встановленому законодавством порядку позивачем не оскаржувався (такі докази у справі відсутні).

Отже, із наведеного аналізу встановлених обставин та приписів чинного законодавства у їх сукупності, слід дійти висновку, що у разі не оскарження вказаного Припису у встановленому законом порядку, позивач погодився із висновками акту перевірки від 14.03.2024р. та вимогами Припису, а відповідно, вимоги акту та Припису від 14.03.2024р. в частині невиплати позивачем працівникам Служби заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р., що підтверджено письмовими поясненнями керівника Служби від 13.03.2024р. №65, є порушенням вимог трудового законодавства в частині оплати праці згідно ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», тому виявлені порушення мали бути усунуті позивачем, у тому числі, і в частині виплати нарахованої премії працівникам Служби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за грудень 2023р. у повному обсязі у строк, визначений у Приписі від 14.03.2024р. до 08.04.2024р.

Листом від 08.04.2024р. №92 «Про усунення виявленого порушення» Службою повідомлено, що станом на 08.04.2024р. заборгованість з оплати праці за ІІ половину грудня 2023р. погашено. 05.04.2024р. грошові кошти перераховані на карти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про що свідчить і зміст його копії, наявного у справі (а.с.17,54 том 1, а.с.62 том 2).

Проте, згідно інформації, яка міститься у копії платіжної інструкції №47 від 03.04.2024р. та копії Відомості розподілу виплат від 03.04.2024р. видно, що заробітна плата за ІІ половину грудня 2023р. працівникам Служби у загальній сумі 11565,75 грн. перерахована ОСОБА_1 у сумі 7901,08 грн., ОСОБА_2 3664,67 грн. (а.с.53,135 том 1).

Між тим, згідно акту від 14.03.2024р. та пояснень керівника позивача від 13.03.2024р. №65 встановлено наступне, а саме: начальнику Служби ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату за грудень 2023р. - 23960 грн., із них виплачено тільки аванс у сумі 3450 грн.; головному спеціалісту-бухгалтеру ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату за грудень 2023р. 28004, 46 грн., із них виплачено тільки аванс у сумі 2550 грн. (а.с.18-29 том 1,а.с.10-21, 142-153 том 2).

Аналогічні відомості з приводу нарахованих сум заробітної плати зазначеним працівникам Служби відображені і у копії розрахунково-платіжної відомості №12/2 за ІІ половину грудня 2023р. (а.с.130-зворот том 1).

Також і 26.06.2024р. у ході проведення позапланової перевірки з питань виконання Припису від 14.03.2024р. доказів виплати заробітної плати вказаним вище працівникам Служби за ІІ половину грудня 2023р. у розмірі, нарахованому згідно вказаної розрахунково-платіжної відомості №12/2, позивачем не було надано (такі докази відсутні у справі).

Таким чином, із встановлених вище обставин слідує, що позивачем станом на 26.06.2024р. вимоги Припису від 14.03.2024р. у повному обсязі не виконано.

А відповідно, зазначене свідчить про порушення позивачем встановлених строків виплати заробітної плати працівникам Служби, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплату їх не у повному обсязі всупереч вимогам ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

У відповідності до абзацу 4 частини 2 ст.265 КЗпП України передбачено, що за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі до юридичних та фізичних осіб, які використовують найману працю, застосовується відповідальність у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

За викладених обставин та враховуючи виявлені відповідачем у ході проведеної перевірки факти порушення позивачем вимог законодавства про працю в частині не виплати працівникам Служби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заробітної плати за ІІ половину грудня 2023р. у розмірі, нарахованому згідно вказаної розрахунково-платіжної відомості №12/2, які позивачем не були усунуті у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що застосування за таке порушення до позивача штрафу за оспорюваною постановою у розмірі 24000 грн. на підставі абз. 4 ч.2 ст.265 КЗпП України є правомірним та законним.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, про відсутність обґрунтованих правових підстав для визнання протиправною та скасування оспорюваної постанови.

У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Разом з тим, позивачем у ході судового розгляду даної справи не було доведено жодними належними, достатніми і допустимими доказами протиправність оспорюваної постанови з урахуванням встановлених судом вищенаведених обставин про порушення позивачем законодавства про працю в частині не виплати позивачем заробітної плати працівникам Служби за ІІ половину грудня 2023р. у строки, встановлені ч.1 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» та аналізу вимог вищенаведеного чинного законодавства.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, аргументи позивача з приводу того, що 25.06.2024р. посадовою особою відповідача перевірка не проводилася, в книзі перевіряючих осіб посадова особа відповідача не зареєструвався, необхідних документів не вилучав, а лише при зустрічі у начальником Служби та начальником юридичного відділу за адресою: смт. Слобожанське, вул. Теплична,7 вручив направлення на перевірку та запросив документи, які стосуються нарахування та виплати заробітної плати за березень, травень 2024р., інформацію про виплату коштів, які були надані позивачем 26.06.2024р., з огляду на наступне.

По-перше, із матеріалів справи судом встановлено, що позивачеві було вручено направлення на перевірку, що він сам підтверджує у позові, на вимогу перевіряючого 26.06.2024р. позивач надав самостійно копії документів, а відповідно, вилучати їх у позивача не було підстав, окрім того, позивач, отримавши акт від 26.06.2024р., надавав на нього заперечення від 22.08.2024р. за №200 (а.с.76-78 том 1), що свідчить про забезпечення права позивача на участь у проведенні такої перевірки та дотримання процедури її проведення з боку посадових осіб відповідача.

По-друге, наведені позивачем обставини не спростовують факту виявленого порушення позивачем вимог трудового законодавства щодо невиплати позивачем заробітної плати працівникам Служби за ІІ половину 2023р., який був підставою для застосування до позивача штрафу за оспорюваною постановою.

Є безпідставними та необґрунтованими посилання позивача про його не згоду з актом та Приписом від 14.03.2024р. щодо необхідності виплати заробітної плати вказаним працівникам Служби за ІІ половину грудня 2023р з урахуванням нарахованого розміру премії, через не підписання начальником Служби Божко З.О. наказу про преміювання ОСОБА_2 та відсутність ОСОБА_1 у наказі про нарахування премії за грудень 2023р., з огляду на таке.

По-перше, акт та Припис від 14.03.2024р. посадовою особою позивача підписані були без зауважень, цей Припис як розпорядчий документ у встановленому законодавством порядку позивачем не оскаржувався, а відповідно, підлягає виконання позивачем у повному обсязі в силу п.8 ст.7 Закону №877-У.

По-друге, нарахування премії за грудень 2023р. вказаним працівникам Служби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується інформацією, яка міститься у розрахунково-платіжній відомості №12/2 за ІІ половину грудня 2023р. (а.с.130-зворот том 1).

По-третє, аргументи позивача про проведення службового розслідування згідно акту від 28.03.2024р., яким встановлено, що порушення трудового законодавства сталося внаслідок власної недбалості, невиконання своїх посадових обов`язків начальником Служби ОСОБА_1 та головним спеціалістом-бухгалтером ОСОБА_2 , оскільки за результатами такого службового розслідування вказаних працівників не позбавлялося права на виплату такої премії за грудень 2023р. з дотриманням вимог трудового законодавства (такі відомості у акті від 28.03.2024р. відсутні), а також і накази позивача про позбавлення останніх премії суду не надані, а відповідно, така премія підлягала нарахуванню та виплаті нарівні з усіма працівниками Служби, що і відповідає відомостям, відображеним у розрахунково-платіжній відомості №12/2 за ІІ половину грудня 2023р. (а.с.130-зворот том 1).

Інші аргументи позивача уважно вивчені судом, однак не беруться до уваги, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваної постанови згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаної постанови відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не підтверджено та не доведено жодними доказами, порушення відповідачем прав та інтересів позивача при прийнятті оспорюваної постанови, а тому у адміністративного суду підстави для її визнання протиправною та скасування відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, тому у задоволенні даного позову, позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 3028,00 грн. понесених згідно платіжної інструкції від 03.09.2024р. (а.с.14,111 том 1), суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову такі судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суб`єкта владних повноважень, тому такі судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 52, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Служби у справах дітей Виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ПС/ДН/21176/ПС-ЗК/0002/СВ-ФС від 22.08.2024р. - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва