Справа № 520/20966/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 р. Справа № 520/20966/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 22.11.24 року у справі № 520/20966/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА"

до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм треті особи Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС", Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області, Публічне акціонерне товариство «Центренерго», Відокремлений підрозділ - Зміївська ТЕС ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" (далі по тексту також - позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (далі по тексту також - відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035;

- зобов`язати Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм виключити з Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) інформацію щодо цільового призначення технологічної водойми Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за напрямом аквакультура, та інформації про користувача водойми - Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Клопотання позивача про залучення третіх осіб задоволено. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області; ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу - Зміївська ТЕС ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО"; Слобожанську селищну раду Чугуївського району Харківської області; Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі №520/20966/24, прийнявши у справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" задовольнити, визнавши протиправними дії Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035 та зобов`язати Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм виключити з Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) інформацію щодо цільового призначення технологічної водойми Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС, розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за напрямом аквакультура, та інформації про користувача водойми Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС".

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року у справі №520/20966/24, вважає його таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, за неповного та неправильного встановлення обставин справи, з порушення норм матеріального права, а саме: за повного ігнорування норм Закону України "Про публічні електронні реєстри"; з неправильним застосуванням Порядку ведення Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року. за №979; з порушенням ст.14 Закону України "Про аквакультуру" та ст.51 Водного кодексу України. Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини дотримання відповідачем процедури внесення відомостей до Державного реєстру та не зробив очевидних висновків про незаконність внесення відомостей. Наводить доводи щодо незаконності дій Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм з внесення відомостей щодо технологічної водойми "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС", яка розташована на території Чугуївського району Харківської області (озеро Лиман) до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) з цільовим призначенням водного об`єкта за напрямком аквакультура та визначивши користувачем Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС". Вважає, що дії відповідача з внесення інформації в Реєстр щодо цільового призначення технологічної водойми "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС" за напрямом аквакультура, із користувачем Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" мали б бути визнані незаконними судом першої інстанції. Окрім того, наводить доводи щодо порушення прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" діями відповідача. Зазначає, що наведені ним обставини очевидно свідчать про наявність порушеного права саме Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" від дій відповідача, що не було належним чином встановлено судом. Також наводить доводи про незгоду із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача виключити з Реєстру інформацію щодо цільового призначення технологічної водойми "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС", розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за напрямом аквакультура, та інформації про користувача водойми - Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС". Окрім того, наводить доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає, що дана справа мала б розглядатись судом першої інстанції у порядку загального позовного провадження за участі представників сторін в судових засіданнях, а не спрощеного, як про це ухвалив суд. Вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, зокрема, не взято до уваги докази та аргументи відповідача, що мали ключове значення для правильного вирішення справи, не надано оцінку таким доказам та аргументам; порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, в якому, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість скарги позивача, а також на те, що остання є такою, що не підлягає задоволенню, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому посилався на те, що доводи відзиву на апеляційну скаргу не спростовують тверджень позивача, висловлених останнім в скарзі щодо незаконності оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" є виробничим сільськогосподарсько - рибоводним підприємством, що серед іншого провадить рибогосподарську діяльність як спеціальне товарне рибне господарство згідно Режиму рибогосподарської експлуатації на водному об`єкті технологічна водойма "Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС" (т.з. озеро Лиман), що знаходиться на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Зміївська теплова електрична станція, як відокремлений структурний підрозділ ПАТ Центренегро, є постійним користувачем зазначеної технологічної водойми на підставі Державного акту па право користування землею серія Б №045850, виданого у 1993 році та використовує її для своїх господарських потреб.

Відповідно до паспорту ставка охолоджувача Зміївської ТЕС від 2007 року, останній належить ПАТ "Центренегро" та є технічним засобом в технологічному ланцюгу отримання електроенергії, а також може бути джерелом водопостачання вторинних користувачів.

Згідно з пунктом 4.1.1. вказаного паспорту Зміївська ТЕС має право передавати частину акваторії зазначеної водойми у вторинне користування іншим підприємствам або організаціям.

05 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" придбало цілісний майновий комплекс колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства згідно Договору №294 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - цілісного майнового комплексу колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства за результатами електронного аукціону із зниженням стартової ціни UA-PS-2018-09-13-000024-3 від 05 листопада 2018 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" із Фондом державного майна України.

Пунктом 4 вищевказаного договору купівлі-продажу врегульовані питання правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" щодо усіх майнових прав та нематеріальних активів колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, а також правонаступництва щодо продовження здійснення господарської діяльності, яку провадив Лиманський рибгосп, за його документами дозвільного характеру, відповідно, в тому числі, і здійснення рибогосподарської діяльності на технологічній водоймі "Ставок-охолоджувач Зміївської ТЕС" згідно Режиму рибогосподарської експлуатації.

Так, Лиманське державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА", цілеспрямовано створений як рибогосподарське підприємство на базі ставка-охолоджувача Зміївської теплоелектростанції (ТЕС) ще у 1967 році задля забезпечення нормальної функціональної роботи теплоелектростанції, та, серед іншого, здійснювало і рибогосподарську діяльність в умовах Режиму рибогосподарської експлуатації технологічної водойми "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС".

В наступному, з метою здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" рибогосподарської діяльності на технологічній водоймі "Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС" (озеро Лиман) для Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" розроблено Режим рибогосподарської експлуатації на технологічній водоймі Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, який погоджений Управлінням Державного агентства рибного господарства у Харківській області 17.12.2018 та Державним агентством рибного господарства України 27.12.2018 року.

Окрім того, рибогосподарська діяльність на технологічній водоймі "Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС" (озеро Лиман) здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" на підставі таких дозвільних документів:

- дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) №03 від 31.01.2019р. на промислове рибальство, який виданий Управлінням державного агентства рибного господарства у Харківській області;

- дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) №04 від 31.01.2019р. на любительське і спортивне рибальство у водних об`єктах загального користування, що перевищує встановлені обсяги безоплатного вилову, виданий Управлінням державного агентства рибного господарства у Харківській області.

Вищевказані дозвільні документи є чинними на дату виникнення спірних правовідносин, що підтверджується листом Управління Державного агентства рибного господарства у Харківській області № 1-3-16/714-24 від 06.06.2024.

На переконання позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" - єдиний суб`єкт господарювання, що має право на спеціальне використання ВЖР на технологічній водоймі "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС", в тому числі для здійснення: відтворення водних біоресурсів; вилучення водних біоресурсів (видобування, вилов), в тому числі шляхом промислового, спортивного та любительського рибальства; рибогосподарської меліорації.

Поряд із цим, наприкінці грудня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" отримано лист від 18.12.2023 №19/6198 за підписом директора Зміївської ТЕС щодо "відкликання Регламенту сумісної експлуатації ставка - охолоджувача Зміївської ТЕС та заборони здійснення господарської діяльності".

Не погодившись із вказаним листом, Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" листом 31.01.2024 № 15 повідомило Зміївську ТЕС, що надсилання відокремленим підрозділом ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" Зміївська ТЕС листа від 18.12.2023 № 19/6198 щодо відкликання Регламенту сумісної експлуатації ставка охолоджувача Зміївської ТЕС та заборони здійснення господарської діяльності, вважає передчасним та помилковим, а тому продовжує здійснювати свою господарську діяльність спеціального товарного рибного господарства в акваторії ставка-охолоджувача Зміївської ТЕС у суворій відповідності до положень Регламенту сумісної експлуатації ставка-охолоджувача Зміївської ТЕС та згідно з наявними у підприємства чинними дозвільними документами, насамперед згідно положень Режиму рибогосподарської експлуатації технологічної водойми Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС.

З 06.05.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" здійснювались заздалегідь узгоджені з Управлінням Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Харківській області заходи з щорічного зариблення (вселення водних біоресурсів) Водойми - охолоджувача Зміївської ТЕС (озера Лиман), що підтверджується актом виконання робіт з відтворення водних біоресурсів, затверджений головою комісії т.в.о. начальника Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області 20.05.2024 В.Дриль.

Згідно відповіді Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 17.05.2024 № 03-03/3073 на адвокатський запит адвоката Н. Оріщенко від 14.05.2024, вбачається, що земельна ділянка під водоймою-охолоджувачем Зміївської ТЕС, розпорядником якої і є Слобожанська селищна рада, на даний час не сформована, в ДЗК не зареєстрована, у неї відсутній кадастровий номер, і рішень про розробку технічної документації з метою подальшого надання земельної ділянки в оренду Слобожанською селищною радою не приймалось.

Також, Слобожанська селищна рада роз`яснила, що водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС є складовою частиною системи технічного водопостачання ТЕС та використовується для охолодження циркуляційної води ТЕС.

Окрім того, Держводагентством листом від 14.06.2024 №3313/5/5/11-24 вказано, що відповідно до проекту будівництва "Ставок-охолоджувач Зміївської ТЕС" є наливним водосховищем, призначеним для технічного водопостачання циркуляційної води Зміївської ТЕС та станом на 14.06.2024 Держводагентство не погоджувало паспорт водного об`єкта водосховища Ставок-охолоджувач Зміївської ТЕС.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" на підставі Договору №19/136 від 01.04.2024, укладеного з публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі директора відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, та Договору від 18 квітня 2024 р. про внесення змін до Договору №19/136 від 01.04.2024 забезпечує надання послуг з біомеліорації на ставку-охолоджувачі Зміївської ТЕС та вторинне користування ставком - охолоджувачем Зміївської ТЕС.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №377730103 від 08.05.2024) вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" (код юридичної особи 45370927) відсутні зареєстровані в ДРРП речові права на нерухоме майно.

25.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" подало до Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм заяву про внесення інформації (змін до неї) до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин).

Разом із заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" подані договір №19/136 від 01.04.2024 та Договір від 18 квітня 2024 р. про внесення змін до Договору №19/136 від 01.04.2024, а також паспорт ставка-охолоджувача Зміївської ТЕС, розглянувши поданий пакет документів 25.04.2024, відповідачем внесена в Реєстр інформація щодо цільового призначення технологічної водойми "Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС", за напрямом аквакультура, із користувачем Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" за реєстраційним №200300035.

08.05.2024 представники підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" повідомили директору Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" Бевзюку А.П., що Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" отримано дозвільні документи Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо можливості провадити діяльність з аквакультури на технологічній водоймі Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС.

Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА", вважаючи, що дії Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним № 200300035 протиправними та відповідно, які мають бути виключені із Реєстру, звернулося до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про аквакультуру" від 18 вересня 2012 року №5293-VI (далі по тексту - Закон №5293-VI) визначає принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури.

Згідно ст.1 Закону №5293-VI аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг; об`єкти аквакультури - гідробіонти, що використовуються з метою розведення, утримання та вирощування в умовах аквакультури; суб`єкти аквакультури - юридичні чи фізичні особи, які здійснюють рибогосподарську діяльність у сфері аквакультури відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону №5293-VI законодавство України про аквакультуру ґрунтується на нормах Конституції України і складається з цього Закону, законів України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів", "Про тваринний світ", інших законодавчих актів, міжнародних договорів України, які застосовуються в Україні в порядку, передбаченому Законом України "Про міжнародні договори України", та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.3 Закону №5293-VI дія цього Закону поширюється на правовідносини у сфері аквакультури, що здійснюються у внутрішніх водних об`єктах (їх частинах), рибогосподарських технологічних водоймах, внутрішніх морських водах, територіальному морі та виключній (морській) економічній зоні України, а також на ділянках суші території України, які використовуються для цілей аквакультури. Діяльність у сфері аквакультури не належить до спеціального використання водних біоресурсів.

Як встановлено з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" провадить рибогосподарську діяльність як спеціальне товарне рибне господарство згідно Режиму рибогосподарської експлуатації на водному об`єкті технологічна водойма Водойма_охолоджувач Зміївської ТЕС (т.з. озеро Лиман), що знаходиться на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Зміївська теплова електрична станція, як відокремлений структурний підрозділ ПАТ Центренегро, є постійним користувачем зазначеної технологічної водойми на підставі Державного акту па право користування землею серія Б №045850, виданого у 1993 році та використовує її для своїх господарських потреб.

Відповідно до паспорту ставка охолоджувача Зміївської ТЕС від 2007 року, останній належить ПАТ "Центренегро" та є технічним засобом в технологічному ланцюгу отримання елекзроенергії, а також може бути джерелом водопостачання вторинних користувачів.

Окрім того, згідно вказаного паспорту Зміївська ТЕС має право передавати частину акваторії зазначеної водойми у вторинне користування іншим підприємствам або організаціям.

На переконання позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" - єдиний суб`єкт господарювання, що має право на спеціальне використання водних живих ресурсів на технологічній водоймі "Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС", в тому числі для здійснення: відтворення водних біоресурсів; вилучення водних біоресурсів (видобування, вилов), в тому числі шляхом промислового, спортивного та любительського рибальства; рибогосподарської меліорації.

Спірним питанням у даній справі є питання правомірності дій Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, як об`єкта аквакультури.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" від 8 липня 2011 року №3677-VI державний облік, державний моніторинг, державний кадастр водних біоресурсів, а також державний облік та державний реєстр рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) ведуться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, з метою визначення сучасного стану, планування, організації і здійснення заходів щодо охорони водних біоресурсів, їх раціонального використання та відтворення. Державний моніторинг водних біоресурсів здійснюється з метою забезпечення сталого використання водних біоресурсів та недопущення їх виснаження. Державний кадастр водних біоресурсів є складовою частиною державного кадастру тваринного світу і ведеться відповідно до законодавства. Результатом ведення державного обліку рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) є створення відповідного реєстру. Державний реєстр рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України ввід 30 вересня 2015 р. №979 відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" було затверджено Порядок ведення Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) (далі по тексту - Порядок №979).

Згідно п.1 Порядку №979 вказаний Порядок визначає механізм створення Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) (далі - Реєстр) з метою ведення єдиного державного обліку рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), у тому числі рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, які призначені та використовуються для ведення рибного господарства (далі - водні об`єкти).

Відповідно до п. п. 9, 10 Порядку №979 внесення до Реєстру інформації про водні об`єкти здійснюється Держрибагентством. Джерелом інформації, що вноситься до Реєстру, є: інформація, одержана Держрибагентством самостійно; інформація, надана на безоплатній основі юридичними особами та фізичними особами - підприємцями шляхом подання заяви за формою згідно з додатком 1. До заяви додаються: - для користувачів водних біоресурсів - копії повідомлення про виділення квоти на спеціальне використання водних біоресурсів та дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів; - для суб`єктів аквакультури - копії договору оренди (водного об`єкта, земельної ділянки) та паспорта водного об`єкта або рибогосподарської технологічної водойми; -інформація, подана в обов`язковому порядку на безоплатній основі центральними органами виконавчої влади, облдержадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління Держрибагентства, за запитом Держрибагентства.

У разі виникнення розбіжностей між інформацією з різних джерел пріоритет має інформація, надана центральними органами виконавчої влади, облдержадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління Держрибагентства, та підтверджена документально. У разі зміни інформації про водні об`єкти, що внесена до Реєстру, такі зміни вносяться до Реєстру з повідомленням про це заявника. Інформація про внесення змін подається за запитом Держрибагентства (п.11 Порядку №979).

Відповідно до п.12 Порядку №979 адміністратор фіксує дату надходження заяви та подання для внесення до Реєстру інформації (змін до неї), поданої на матеріальних носіях або в електронному вигляді, у журналі обліку заяв, який повинен містити інформацію про заявника, дату надходження заяви, найменування водного об`єкта, реєстраційний номер. Заяви реєструються в день їх надходження в порядку черговості. Дата реєстрації заяви у журналі обліку заяв є датою її надходження.

Реєстраційна картка складається після одержання документально підтвердженої інформації. Особа, уповноважена на складення реєстраційної картки, визначається за рішенням Держрибагентства (п.13 Порядку №979).

Згідно ч 3 ст.3 Закону України Про публічні електронні реєстри діяльність у сфері публічних електронних реєстрів базується на таких основних принципах, зокрема, гарантування державою та держателями об`єктивності, актуальності, достовірності, повноти та захищеності реєстрових даних та реєстрової інформації від несанкціонованих змін.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України Про публічні електронні реєстри інформація про матеріальні об`єкти реєстру та їх властивості під час здійснення їх реєстрації, внесення даних (змін до них) у відповідному реєстрі має відповідати існуючим метричним, фізичним, біологічним та іншим натурним характеристикам (властивостям) відповідних об`єктів та їх геопросторовому положенню, визначеним з точністю відповідно до діючих стандартів, норм, правил і технічних регламентів.

Зміна вимог стандартів, норм, правил і технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна методів, технологій та систем геопросторового позиціонування не є підставою для визнання реєстрової інформації помилковою, якщо на момент її внесення до реєстру вона відповідала діючим стандартам, нормам, правилам і технічним регламентам.

Внесення до реєстру інформації про матеріальні об`єкти та їх характеристики (властивості), яка не відповідає вимогам, визначеним абзацом першим цієї частини, забороняється.

Згідно приписів ч. ч.1, 2 ст.29 Закону України Про публічні електронні реєстри інформаційними джерелами, які є підставою для внесення інформації до реєстрів, є електронні документи та інші джерела відповідно до статті 20 цього Закону.

У разі якщо при створенні зазначених у частині першій цієї статті джерел створювачами та/або публічними реєстраторами використовуються створені іншими особами документи, ці документи мають відповідати таким вимогам: документи мають бути посвідчені, скріплені відповідними підписами та/або печатками (а електронні документи - відповідно до вимог законодавства); документи за своєю формою та змістом мають відповідати законодавству; для документів у паперовій формі: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення (крім випадків здійснення виправлення помилок у порядку, визначеному законодавством), орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Наведені вище норми вказують на те, що відповідач був зобов`язаний вносити інформацію в Реєстр після опрацювання документів, які подаються на розгляд заявником, та після опрацювання інформації, отриманої з наданих заявником документів та з інших джерел.

Водночас, аналізуючи матеріали даної справи, колегія суддів вважає, що відповідачем у справі не було надано інформації (належних доказів) про способи та джерела перевірки отриманої ним від Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" інформації на предмет її достовірності, законності походження, актуальності, здійснення запитів до уповноважених органів державної влади та місцевого самоврядування, отримання відомостей з інших публічних реєстрів тощо.

В даному випадку для внесення в Реєстр відомостей щодо технологічної водойми "Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС як рибогосподарського водного об`єкту для провадження діяльності з аквакультури користувачем водойми Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" відповідач мав встановити: наявність укладеного договору оренди водного об`єкта; наявність паспорту водного об`єкта (рибогосподарської технологічної водойми).

Відповідно до ст.14 Закону №5293-VI рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.

Частини рибогосподарського водного об`єкта надаються в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі органами, які здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, лише для розміщення плавучих рибницьких садків. У такому разі межі наданої в користування частини рибогосподарського водного об`єкта визначаються координатами відведеної акваторії. Відведення земельної ділянки водного фонду під водою (водним простором) та встановлення її меж у натурі (на місцевості) не здійснюються.

Рибогосподарська технологічна водойма для цілей аквакультури надається юридичній чи фізичній особі органом, який здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом.

Надання рибогосподарської технологічної водойми у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта рибогосподарської технологічної водойми та/або технічного проекту рибогосподарської технологічної водойми.

Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері рибного господарства.

Об`єктом користування на умовах оренди рибогосподарської технологічної водойми є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюється аквакультура, та вода (водний простір), які в комплексі одночасно надаються в користування одній і тій самій юридичній чи фізичній особі.

Надання в користування на умовах оренди акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, визначення їх меж (координат) для цілей аквакультури (марикультури) здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно приписів ст.51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурнооздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було враховано наведені вище норми законодавства та залишено поза увагою те, що внесення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, інформації про водний об`єкт - технологічну водойму "Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС" до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, з зазначенням Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС як орендаря водойми-охолоджувача Зміївської ТЕС та суб`єкта аквакультури відбулося з використанням договору та паспорту, що не є договорами та паспортом в розумінні положень ст.14 Закону №5293-VI та ст.51 Водного кодексу України, тобто без врахування всіх обставин справи, всупереч вимогам чинного законодавства, що не приписам ч.2 ст.2 КАС України

Окрім того, колегія суддів зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №377730103 від 08.05.2024) встановлено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС (код юридичної особи 45370927) відсутні зареєстровані в цьому реєстрі речові права на нерухоме майно (т.2, а.с.22).

Також, колегія суддів враховує, що згідно відповіді Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 17.05.2024 №03-03/3073 на адвокатський запит адвоката Н.Оріщенко від 14.05.2024 земельна ділянка під водоймою - охолоджувачем Зміївської ТЕС, розпорядником якої і є Слобожанська селищна рада, на даний час не сформована, в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, не має кадастрового номеру, рішень про розробку технічної документації з метою подальшого надання земельної ділянки в оренду Слобожанською селищною радою не приймалось. Окрім того, Слобожанською селищною радою звернуто увагу, що водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС є складовою частиною системи технічного водопостачання ТЕС та використовується для охолодження ціркуляційної води ТЕС (т.2, а.с.27-29).

Відтак, наведене вище фактично свідчить не лише про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС договору оренди водойми, але й про неможливість отримати водойму-охолоджувач Зміївської ТЕС в оренду для здійснення діяльності з аквакультури без зміни при цьому цільового призначення водойми.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що інформацію про технічне призначення водойми-охолоджувача Зміївської ТЕС було надано Державним агентством водних ресурсів України листом від 14.06.2024 №3313/5/5/11-24 у відповідь на адвокатський запит адвоката Н. Оріщенко від 10.06.2024.

Державним агентством водних ресурсів України у вказаному листі зазначено, що відповідно до проекту будівництва "Ставокохолоджувач Зміївської ТЕС" є наливним водосховищем, призначеним для технічного водопостачання циркуляційної води Зміївської ТЕС.

Також, Державним агентством водних ресурсів України зазначено, що станом на 14.06.2024 Держводагентство не погоджувало паспорт водного об`єкта водосховища Ставок-охолоджувач Зміївської ТЕС (т.2, а.с.23-26).

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно п.1.1 Паспорту водойми - охолоджувача Зміївської ТЕС водойма охолоджувач належить ПАТ Центренерго, входить в склад його структурного підрозділу Зміївської ТЕС, є технічним засобом в технологічному ланцюзі отримання електроенергії, а також джерелом водопостачання вторинних водокористувачів за умови дотримання ними лімітів споживання води та недопущення погіршення її якості.

Відповідно до п.1.8 Паспорту на підставі вимог ст.74 Водного кодексу України: використання водойм - охолоджувачів ТЕС проводиться відповідно до норм і правил експлуатації, передбачених проектами, галузевими інструкціями та іншими документами, що відносяться до експлуатації системи охолодження теплоагрегатів, затвердженими у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1.9 Паспорту водойма - охолоджувач має статус технологічної водойми (відповідно до ст.1 Водного кодексу України технологічна водойма - штучно створена водойма спеціального технологічного призначення, що визначається технічним проектом та/або паспортом, яка наповнюється штучно за допомогою гідротехнічних споруд і пристроїв) для охолодження циркуляційних вод котлоагрегагів ТЕС, та не має статус рибогосподарського водного об`єкту.

Відповідно до п.1.10 Паспорту водойма - охолоджувач - водойма, яка використовується для охолодження циркуляційної води у системі технічного водопостачання ТЕС.

Відповідно до п.2.8 Паспорту експлуатація водойми охолоджувача та окремих гідротехнічних споруд здійснюється у відповідності з Інструкцією по експлуатації водойми охолоджувача Зміївської ТЕС та іншими документами, які регламентують порядок експлуатації та проведення ремонтних та профілактичних робіт.

Відповідно до Розділу 6 Паспорту водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС за своїм статусом є технологічною водоймою (т.3, а.с.108-122).

При цьому, у відповідності з Проектом та рекомендаціями УкрНДІ екологічних проблем для поліпшення експлуатаційних для ТЕС якостей водойми - охолоджувача Лиманским Рибгоспом, правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" на договірних засадах (договір від 1996) надаються послуги по його біологічній меліорації (боротьба з біоперешкодами, заростанням акваторії та інше).

Приписи Паспорту водойми зафіксовані Інструкцією по експлуатації водойми охолоджувача Зміївської ТЕС, в п.1.3 якої зазначено, що виконання вимог Інструкції є обов`язковим для всіх підприємств, організацій та установ, які мають відношення до експлуатації водойми - охолоджувача та його водоохоронної зоні.

При цьому, аналізуючи матеріали даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, як об`єкт аквакультури, не пересвідчившись в наявності у заявника необхідних документів та їх відповідності законодавству, тим самим допустивши порушення норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відтак, наведене вище в своїй сукупності дає підстави для висновку про те, що дії Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035 є протиправними.

Колегія суддів приймає в якості обґрунтованих відповідні доводи апеляційної скарги та відповідно помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні таких вимог позивача.

З урахуванням наведеного вище, доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу щодо правомірності власних дій та безпідставності вимог позивача щодо протиправності дій Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, є необґрунтованими та такими, що не спростовують наведених вище висновків суду апеляційної інстанції.

При цьому, надаючи правову оцінку питанню порушення прав та інтересів позивача діями відповідача щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" придбало цілісний майновий комплекс колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства згідно Договору №294 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - цілісного майнового комплексу колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства за результатами електронного аукціону із зниженням стартової ціни UA-PS-2018-09-13-000024-3 від 15 листопада 2018 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" із Фондом державного майна України.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу були врегульовані питання правонаступництва Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" щодо усіх майнових прав та обов`язків колишнього Лиманського державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, а також правонаступництва щодо продовження здійснення господарської діяльності, яку провадив Лиманський рибгосп, за його документами дозвільного характеру, відповідно, та, серед іншого і рибогосподарської діяльності в умовах Режиму рибогосподарської експлуатації технологічної водойми Водойма - охолоджувач Зміївської ТЕС(т.1, а.с.53-58).

Колегія суддів враховує, що Лиманський рибгосп, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА", був цілеспрямовано створений як рибогосподарське підприємство на базі ставкаохолоджувача Зміївської ТЕС за науковими рекомендаціями та обґрунтуваннями ще у 1967 році з метою забезпечення нормальної функціональної роботи електростанції в частині забезпечення показників та функціональних властивостей ставка-охолоджувача.

Зокрема, науково, в процесі дослідження досвіду експлуатації теплових електростанцій, було підтверджено, що теплове навантаження на водойми, зумовлене надходженням теплих скидних вод електростанцій, є потужним екологічним фактором, що призводить до структурних та функціональних зрушень у біоценозах на всіх трофічних рівнях. Це порушує рівновагу між окремими компонентами екосистеми. Наслідком таких процесів є погіршення технологічних та біологічних показників якості води водойм-охолоджувачів, що виявляється у утворенні накипу на конденсаторних трубках, надходженні у воду забруднюючих та токсичних речовин, механічному забиванні перешкодами біологічного характеру водоприймальних агрегатів ТЕС.

Надалі, з метою здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" рибогосподарської діяльності на технологічній водоймі Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС (озеро Лиман) для позивача було розроблено Режим рибогосподарської експлуатації технологічній водоймі Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, який був погоджений Управлінням Державного агентства рибного господарства у Харківській області 17.12.2018 та Державним агентством рибного господарства України 27.12.2018 року.

Зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" щодо здійснення біологічної меліорації ставка шляхом його контрольованого зариблення та наступного раціонального вилову товарної риби для підтримки оптимальної біомаси та вікових груп риб-меліорантів, як науково обґрунтований та дослідно підтверджений важіль позитивного корисного впливу рибогосподарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" на функціональний стан ставка - охолоджувача Зміївської ТЕС було зафіксовано в Регламенті сумісної експлуатації ставка - охолоджувача Зміївської ТЕС, затвердженого ТОВ САНПОІНТ УКРАЇНА та Зміївською ТЕС як відокремленим підрозділом ПАТ ЦЕНТРЕНЕРГО та узгодженого НДІ Український науково дослідний інститут екологічних проблем, а також в Договорі про спільне використання водойми охолоджувача №ВО-1/1996 від 11.12.1996, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин і залишаються чинними.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об`єкта (його частини).

Крім того, аналогічні положення були передбачені чинною на момент виникнення спірних відносин Інструкцією Про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України 15.01.2008р. за №4 , зокрема: режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта - установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення риби та інші водні живі ресурси (далі - ВЖР) за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних видів, виконання якого забезпечує раціональне використання ВЖР рибогосподарського водного об`єкта або його ділянки.

Згідно п.2.8 вказаної Інструкції користувач, якому видано Режим, має одноосібне право на спеціальне використання ВЖР у цьому рибогосподарському водному об`єкті. У разі неможливості виконання умов Режиму власними силами може на підставі договору залучати інші організації або установи.

Відтак, наведене вказує на те, що позивач є суб`єктом господарювання, що має право на спеціальне використання ВЖР на технологічній водоймі Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, в тому числі для здійснення: відтворення водних біоресурсів; вилучення водних біоресурсів (видобування, вилов), в тому числі шляхом промислового, спортивного та любительського рибальства; рибогосподарської меліорації.

При цьому, узгодженість дій Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" з Управлінням Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Харківській області щодо зариблення підтверджується листом Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Харківській області від 16.04.2024 № 1-3-16/478-24 з посиланням на наказ Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Харківській області від 16.04.2024 №53 про погодження графіку робіт з відтворення водних біоресурсів (т.1, а.с.66).

Зариблення здійснювалось протягом періоду 06.05.2024 - 08.05.2024, в який складались акти про виконання робіт з відтворення водних біоресурсів від 06.05.2024 та 08.05.2024, а 27.05.2024 Управлінням Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Харківській області було затверджено підсумковий акт про виконання робіт з відтворення водних біоресурсів (т.1, а.с.71-72).

Окрім того, колегія суддів враховує доводи позивача щодо протиправності дій, як на його думку, Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС", пов`язаних з виловом риби з технологічної водойми Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС, надавши відповідні витяги з ЄРДР (т.1, а.с.74-75) та завданими йому збитками, що у т.ч. були викликані оспорюваними діями відповідача.

Відтак, наведене вище вказує на те, що оспорюваними діями відповідача у даній справі було порушено права позивача, що не було враховано судом першої інстанції.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу, щодо того, що внесена ним інформація про водний об`єкт до реєстру рибогосподарських об`єктів містить виключно інформаційний характер, а також висновки суду першої інстанції про те, що вказані дії відповідача жодним чином не порушують прав, свобод та інтересів позивача, підлягають відхиленню судом апеляційної інстанції, оскільки не узгоджуються із наведеним вже вище.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів зазначає, що згідно усталеної практики ЄСПЛ особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то таке компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади. Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Окрім того, ЄСПЛ, аналізуючи дії державних органів відповідно до Конвенції, у своєму рішенні від 20.10.2011 року у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п.119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Окрім того, колегія суддів зазначає, що ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу належного урядування та вимозі "законності", закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.07.2023 року у справі №912/2797/21 принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Колегія суддів враховує при прийнятті судового рішення у даній справі правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18, в якому суд касаційної інстанції зазначив, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, всупереч вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність власних дій, що є предметом оскарження у даній справі.

Доводи відповідача щодо правомірності власних дій, є такими, що суперечать вищенаведеному.

Приписами ч.5 ст.55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведені вище висновки суду апеляційної інстанції щодо протиправності дій Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним №200300035, а також з огляду на приписи Закону України «Про публічні електронні реєстри» та Порядку №979, колегія суддів вважає, що в даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм внести зміни до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) шляхом виключення інформації щодо цільового призначення технологічної водойми Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за напрямом аквакультура, та інформації про користувача водойми Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС".

Висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача є такими, що не узгоджуються із наведеним вище.

Щодо посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 05.10.2020 року у справі №755/12736/17 та від 15.08.2019 року у справі №1340/4630/18, то колегія суддів зазначає, що останні не впливають на вирішення даної справи, враховуючи те, що правовідносини у даній справі є відмінними від тих, що були у справах, які переглядалася судом касаційної інстанції, тобто не є подібними.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи, внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" до Державного агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм треті особи Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС", Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області , Публічне акціонерне товариство Центренерго, Відокремлений підрозділ - Зміївська ТЕС ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, за наслідками апеляційного перегляду даної справи скарга позивача є такою, що підлягає задоволенню.

Одночасно, надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, мотивуючи це тим, що дана справа мала б розглядатись судом першої інстанції у порядку загального позовного провадження за участі представників сторін в судових засіданнях, а не спрощеного, як про це ухвалив суд, колегія суддів зазначає, що такі доводи підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

Так, форми адміністративного судочинства встановлені ст.12 КАС України, відповідно до частини першої якої адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною четвертою статті 12 КАС України передбачено перелік спорів, у яких виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи.

Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Враховуючи, що дана справа не відноситься до справ, які виключно розглядаються за правилами загального позовного провадження, перелік яких визначено у ч.4 ст.12, ч.2 ст.257 КАС України, колегія суддів не вважає порушенням норм процесуального права розгляд судом першої інстанції цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо питання про розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду даної справи, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч.1, 6 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 28.05.2024 року №57 (т.1, а.с.9).

Окрім того, позивачем за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.12.2024 року №175 (т.3, а.с.204).

Загалом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 7570 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням вимог ст.139 КАС України, колегія суддів, виходячи з того, що Другим апеляційним адміністративним судом підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення (постанова), яким позов задоволено, задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року у справі №520/20966/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" до Державного агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм треті особи Управління Державного агентства розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС" , Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області , Публічне акціонерне товариство Центренерго, Відокремлений підрозділ - Зміївська ТЕС ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм щодо внесення інформації про водний об`єкт - технологічну водойму Водойма-охолоджувач Зміївської ТЕС до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) за реєстраційним № 200300035.

Зобов`язати Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм внести зміни до Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) шляхом виключення інформації щодо цільового призначення технологічної водойми Водойма охолоджувач Зміївської ТЕС, розташованої на території Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за напрямом аквакультура, та інформації про користувача водойми Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАТІЛІС".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНПОІНТ УКРАЇНА" судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський