Справа № 240/21327/24
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка призвела до ненарахування та невиплати йому з 01.10.2024 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого ст. 39 Закону України № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і зобов`язати відповідача провести з 01.10.2024 таке нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам.
Ухвалою від 11.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що у позивача відсутнє посвідчення відповідної категорії, він не має статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому не має права на отримання вказаного підвищення.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.10.2024 позивач є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача, проживає в населеному пункті, який, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, і останній не виплачує йому підвищення до пенсії, передбачене ст. 39 Закону України № 796-ХІІ.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.
В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 240/4937/18 зазначено:
" ... із 17 липня 2018 року відновлено дію статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року в частині, яка не змінена Законом № 987-VIII.
Тому стаття 39 вказаного Закону № 796-ХІІ із 17 липня 2018 року має такий зміст:
«Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення
Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:
-у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;
-у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;
-у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати».
В іншій частині стаття 39 Закону № 796-ХІІ діє у редакції Закону № 987-VIII від 04 лютого 2016 року."
При цьому суд звертає увагу, що, враховуючи приписи п. 3 розділу "II. Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2017, замість мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення виплат, передбачених Законом № 796-ХІІ, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, в якому здійснюється виплата.
Викладене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом, в постанові від 11.12.2019 по справі № 240/4946/18, які полягають у тому, що після набрання чинності Законом № 1774-VІІІ, положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Таким чином, позивач має право на щомісячне отримання з 01.07.2024 підвищення до пенсії, встановленого статтею 39 Закону № 796-ХІІ, у розмірі два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, а бездіяльність відповідача, яка полягає в не нарахуванні та не виплаті позивачу вказаного підвищення, є протиправною.
У 2024 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 3028 грн.
Вимоги щодо нарахування вказаного підвищення виходячи з мінімальних заробітних плат задоволенню не підлягають.
При цьому суд звертає увагу, що з 01.01.2025 змінились обставини, з якими пов`язана виплата вищевказаного підвищення (доплати) до пенсії та її розмір відповідно до ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", в якій зазначено:
"Установити, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею."
Таким чином, враховуючи вказані норми законодавства і те що дії (бездіяльність) відповідача щодо виплати позивачу вказаного підвищення (доплати) до пенсії з 01.01.2025 не є предметом спору в даній справі, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав і інтересів позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу вказаного щомісячного підвищення (доплати) до пенсії у розмірі два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року, за період з 01.10.2024 по 31.12.2024.
Щодо доводів відповідача, що у позивача відсутнє посвідчення, а тому і відсутнє право користуватися пільгами зони гарантованого добровільного відселення, то суд вважає їх хибними, оскільки право особи на виплату вказаного підвищення законодавець не пов`язує з наявністю у пенсіонера посвідчення або статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, той чи іншої категорії.
Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає в не нарахуванні та не виплаті з 01.10.2024 підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону № 796-XII.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити за період з 01.10.2024 по 31.12.2024 нарахування та виплату ОСОБА_1 , підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-XII, у розмірі два прожиткових мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк