Справа № 160/18599/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/18599/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року (суддя О.С. Рябчук) у справі № 160/18599/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила:

- рішення управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.05.2024 р. О/р 12 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », в частині відмови зарахувати стаж роботи позивачки до спеціального стажу в період з 02.01.2014 р. по 13.09.2018 р. та відмови призначити їй грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - визнати протиправним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати період роботи позивачці до спеціального стажу в період з 02.01.2014 р. по 13.09.2018 р. на посаді заступника директора по роботі з дітьми у Комунальному закладі «Централізована бібліотечна система м. Кам`янського» Кам`янської міської ради та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачці грошову допомогу відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити позивачці грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню) відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2023 позивачкою складено заяву про виплату одноразової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти, яка має

стаж понад 30 років та вийшла на пенсію за віком. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від № 12 позивачці відмовлено у призначенні допомоги. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. у справі №160/25115/23 вказане рішення органу Пенсійного фонду скасовано та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки. На виконання рішення суду заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення від 22.05.2024 р. О/р 12 про протиправну відмову в призначенні допомоги в зв`язку з недостатністю спеціального страхового стажу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.02.2023 № 12 про відмову у виплаті грошової допомоги позивачці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачці грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.02.2023 № 12 за результатами повторного розгляду заяви позивачки від 17.02.2023 р. №753 встановлено, страховий стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугою років складає 31 рік, 5 місяців, 1 день.

Суд звернув увагу, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також вихід на пенсію саме з цих посад та неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Таким чином, суд вважав, що позивачка має право на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти, яка має стаж понад 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Відтак, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення про відмову у виплаті грошової допомоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.02.2023 № 12 та про часткове задоволення адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відмова позивачці у призначенні допомоги та спірне рішення №12 є правомірними.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 17.02.2023 позивачкою було складено заяву про виплату одноразової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти, яка має стаж понад 30 років та вийшла на пенсію за віком.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 р. у справі №160/25115/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву позивачки від 17.02.2023 року та прийнято рішення від 21.02.2023 № 12 про відмову в призначенні допомоги.

Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу щодо відмови в нарахуванні грошової допомоги, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Колегія суддів враховує, що у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд виснував:

« норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.»

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду у справі №160/25115/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву позивачки від 17.02.2023 року та прийнято рішення від 22.05.2024 р. О/р 12 про відмову в призначенні допомоги.

Пенсійним органом визначено у спірному рішенні, що страховий стаж позивачки на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугою років складає 31 рік, 5 місяців, 1 день. Водночас, пенсійний орган у спірному рішенні вказав, що позивачка на день досягнення пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону №1058 не працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII.

Зі змісту трудової книжки позивачки колегія суддів встановила, що позивачка з 02.01.2014 року по 31.05.2021 року працювала на посаді заступник директора по роботі з дітьми у Комунальному закладі «Централізована бібліотечна система м. Кам`янського» Кам`янської міської ради.

Як правильно дослідив суд першої інстанції, вказана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Таким чином, з 02.01.2014 року по 31.05.2021 року позивачка працювала на посаді, робота на якій не дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, однак в цей період, а саме в 2018 році, позивачка досягла пенсійного віку та вийшла на пенсію за віком.

Відтак, колегія суддів вважає, що в спірному випадку позивачкою не дотримано вимоги, які передбачені припасами п. 7-1 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій.

З цих підстав, апеляційний суд вважає правомірним спірне рішення пенсійного органу від 22.05.2024 р. О/р 12 в частині відмови позивачці у призначенні допомоги, яка визначена п. 7-1 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Натомість, суд першої інстанції помилково вказав про протиправність спірного рішення пенсійного органу в частині відмови позивачці у призначенні допомоги.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі № 160/18599/24, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.02.2023 №12 про відмову у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 , зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - скасувати та в цій частині прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі № 160/18599/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк