Справа № 200/533/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Справа№200/533/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

24 січня 2025 року адвокат Трун Ольга Валентинівна в інтересах ОСОБА_1 , позивача, звернулась з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не застосування належного розміру середнього заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням належного середнього заробітку для обчислення пенсії 13559,41 грн., з 08 листопада 2024 року (з моменту проведення перерахунку).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11 лютого 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року витребувано у відповідача визначені судом докази по справі.

24 лютого 2025 року відповідач надав до суду письмові пояснення та докази по справі.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2006 року позивач отримував пенсію по інвалідності. Після призначення позивачу пенсії по інвалідності, він продовжував працювати, дана обставина підтверджується записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 та розрахунком стажу врахованого при призначенні пенсії, з яких вбачається, що з 16 лютого 2006 року по 05 березня 2024 року позивач продовжував працювати та набув додатково 18 років 19 днів. 05 березня 2024 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком призначену відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 08 листопада 2024 року та розрахунку заробітку для обчислення, зробленого відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24, останнім, для обчислення пенсії був взятий середній заробіток за 2014-2016 роки 3764,40 грн.

Крім того, представник позивача зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач після призначення йому пенсії по інвалідності продовжував працювати та набув 18 років 19 днів страхового стажу, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (пенсії за віком), а саме середній заробіток за 2021-2023 роки (12993,56 + 13376,21 + 14308,46) / 3 = 13559,41 грн.

Представник позивача вважає дії відповідача щодо обчислення пенсії позивача за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки протиправними та такими, що порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 17 січня 2006 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 05 березня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки 2021-2023.

Крім того, відповідач зазначив, що при перевірці ЕПС позивача встановлено, що при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком не вірно обчислений пільговий стаж за період знаходження на інвалідності від трудового каліцтва. Для попередження зростання переплати електронну пенсійну справу позивача з 01 листопада 2024 року приведено у відповідність до діючого законодавства, а саме поновлено виплату пенсії по інвалідності за матеріалами електронної пенсійної справи із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки 2014-2016. Станом на 01 листопада 2024 року показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача становить 7994,47.

Також, відповідач зауважив, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24 виконано в повному обсязі в межах покладених судом зобов`язань, а саме з 21 жовтня 2024 року проведено перерахунок пенсії за віком із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період інвалідності: з 16 лютого 2006 року по 05 березня 2024 року та розмір пенсії з 21 жовтня 2024 року обчислено з розрахунку 80% відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивач отримував пенсію по інвалідності з 17 січня 2006 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи.

05 березня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про перехід на інший вид пенсії.

Відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Добропілля) №02 від 19 березня 2024 року про перерахунок пенсії з 05 березня 2024 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 05 березня 2024 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, що підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем.

Судом по адміністративній справі №200/2447/24 встановлено, що як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2024 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, призначену відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з довідки про стаж, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди інвалідності: з 16.02.2006 по 05.03.2024.

Також, з матеріалів справи вбачається, зокрема, що після отримання травми, позивач продовжив працювати за посадами: з 16.02.2006 по 01.03.2012 переведений охоронником, направлений контрольно-постової служби; з 01.03.2012 по 06.04.2012 переведений учнем машиніста насосних установок, направлений до дільниці РЗО; з 07.04.2012 по 01.07.2012 переведений машиністом насосних установок 2 розряду, направлений до дільниці РЗО; з 02.07.2012 по 09.12.2012 переведений машиністом насосних установок 2 розряду направлений до дільниці ЗФ; з 10.12.2012 направлений на курси електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту устаткування з відривом від виробництва; з 22.02.2013 переведений учнем ел. слюсаря (слюсаря) чергового з ремонту устаткування для проходження виробничої практики; - з 09.04.2013 переведений учнем ел. слюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування на час виробничої практики; - з 01.02.2014 по 25.01.2021 переведений машиністом насосних установок 3 розряду. - з 26.01.2021 прийнятий за переведенням машиністом насосних установок 3 розряду.

Згідно виписки із акта огляду МСЕК від 17.01.2007 № 081801 позивач пройшов первинний огляд. З 17.01.2006 позивачу призначено пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24, яке набрало законної сили 21 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає в неправильному розрахунку пенсії, при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком призначену відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: не застосуванні ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80 відсотків його заробітної плати (доходу)).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обчислити ОСОБА_1 з розрахунку 80% відсотків від його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період інвалідності: з 16.02.2006 по 05.03.2024.

Відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Добропілля) №02 від 25 жовтня 2024 року про перерахунок пенсії з підстави «приведення у відповідність» з 01 листопада 2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача по інвалідності.

З 01 листопада 2024 року пенсію позивача по інвалідності розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, що підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем.

28 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№0500-0309-9/104558 «Щодо перегляду рішення про перерахунок пенсій ОСОБА_1 » звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому зазначило наступне.

«Із заявою від 05 березня 2024 року про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Заяву із наданими документами опрацьовано спеціалістами з пенсій СП ОСОБА_2 (Чернигівська область, U25405-PP5), ГСП ОСОБА_3 (Житомірська область, U06001-R17).

Пенсію за віком ОСОБА_1 призначено з 05 березня 2024 року відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон № 1058) з урахуванням страхового стажу 40 років 08 місяців 11 днів, в тому числі на пільгових умовах 10 років 0 місяців 25 днів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

При опрацюванні пенсійної справи ОСОБА_1 не вірно обчислений пільговий стаж за період знаходження на інвалідності від трудового каліцтва.

Для попередження зростання переплати особовий рахунок ОСОБА_1 приведений у відповідність до діючого законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, просимо переглянути пенсійну справу ОСОБА_1 та винести рішення про відмову.».

31 жовтня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих.№0600-0307-9/137963 «Щодо перегляду рішення про перерахунок пенсій ОСОБА_1 » звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому зазначило наступне.

«Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто скерований Вами лист №0500-0309-9/104558 від 28 жовтня 2024 року щодо перегляду рішення про перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Заява ОСОБА_1 від 05 березня 2024 року опрацьована за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів СП ОСОБА_2 (U25405-PP5) та ГСП ОСОБА_3 ( НОМЕР_4 ).

Із зауваженнями, викладеними в листі, погоджуємося.

Оскільки, технологічний функціонал ППВП не дозволяє повторно повернутись до розгляду заяви спеціалістом, який візував перерахунок пенсії, просимо самостійно опрацювати пенсійну справу відповідно до вимог чинного законодавства.».

Відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Добропілля) №02 від 08 листопада 2024 року про перерахунок пенсії згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24 з 21 жовтня 2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача за віком.

З 21 жовтня 2024 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, що підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем.

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, звернувся із цим позовом до суду.

Суд враховує, що доказів звернення позивача до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявами щодо перерахунку розміру пенсії за віком, призначеної з 05 березня 2024 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», матеріали справи не містять.

Отже, спірним питанням у справі є бездіяльність відповідача щодо не застосування належного розміру середнього заробітку для обчислення пенсії позивача, та наявність законних підстав для застосування середнього заробітку для обчислення пенсії 13559,41 грн., з 08 листопада 2024 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно із частиною другою статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із пунктом 3 Порядку проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 травня 2018 року №10-1, перерахунок пенсії проводиться пенсіонеру, який після призначення (перерахунку) пенсії:

1) продовжував працювати та має не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію або із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії;

2) продовжував працювати і має менш як 24 місяці страхового стажу. Перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки з дня звернення за призначенням (попереднім перерахунком) пенсії.

Перерахунок проводиться з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) та із заробітної плати (доходу), з якої (якого) призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Разом із цим, суд зауважує, що не є спірним питанням у цій справі, що після призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17 січня 2006 року позивач продовжив працювати.

Крім того, як встановлено судом вище, з 05 березня 2024 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, призначену відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Тобто, після призначення з 17 січня 2006 року пенсії по інвалідності позивач продовжив працювати та з 05 березня 2024 року його переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при цьому, зазначену пенсію позивачу було розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, що не є спірним питанням у справі.

Проте, відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Добропілля) №02 від 25 жовтня 2024 року про перерахунок пенсії з підстави «приведення у відповідність» з 01 листопада 2024 року здійснено перерахунок пенсії позивача по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Водночас, як вбачається з протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Дружківка) №02 від 08 листопада 2024 року про перерахунок пенсії, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 21 жовтня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Так, суд констатує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б могли слугувати законною та обґрунтованою підставою для перерахунку пенсії позивача за віком з 21 жовтня 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Наведе свідчить про те, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до пенсіонерів, які є громадянами України, не відповідає принципам «правової визначеності» та «належного врядування», оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року (остаточне - 20 січня 2012 року) у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також, у постанові від 28 травня 2020 року у справі №826/17201/17 Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладено правову позицію, зокрема, відносно того, що суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи, що позивач продовжував працювати після призначення йому пенсії по інвалідності у 2006 році, та пенсію за віком з 05 березня 2024 року позивачу призначено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки за 2021-2023 роки, саме з дати перерахунку його пенсії за віком на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №200/2447/24 з 21 жовтня 2024 року, а не з 08 листопада 2024 року, як помилково визначив представник позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення з 21 жовтня 2024 року перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 21 жовтня 2024 року відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Підсумовуючи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №2832-1882-9431-7287 від 23 січня 2025 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов адвоката Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення з 21 жовтня 2024 року перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 21 жовтня 2024 року відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 лютого 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна