Справа № 600/5446/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа №600/5446/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Романюк Василь Якович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Романюк Василь Якович до військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю у бабусі ОСОБА_2 інвалідності 2-ої групи та яка потребує постійного догляду;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю у бабусі ОСОБА_2 інвалідності 2-ої групи та яка потребує постійного догляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У позивача наявна бабуся, ОСОБА_2 , яка згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 є інвалідом ІІ групи. Позивач являється єдиною особою, яка може здійснювати постійний догляд за нею, а тому вважає, що має право на звільнення з військової служби.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами позивача, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що ОСОБА_2 є родичем другого ступеня споріднення позивача - бабусею. Окрім цього позивач вказував, що окрім нього у бабусі є наступні родичі: чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич першого ступеня споріднення бабусі позивача та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - родич другого ступеня споріднення бабусі позивача. Вказано, що позивачем до рапорту на звільнення не було долучено всього переліку документів передбаченого Законом. Для вирішення питання по суті, позивачу було запропоновано надати/долучити до рапорту висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я які б підтверджували, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самі потребують постійного догляду, що позивачем зроблено не було.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 ОСОБА_2 (бабуся позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до медичного висновку ЛКК №180 від 02.05.2024 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно довідки про склад сім`ї від 14.02.2024 №1395 до складу сім`ї позивача входять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дідусь та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - бабуся.

Згідно довідки виконавчого комітету Берегометської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 14.05.2024 №1396 позивач здійснює постійний догляд за своєю хворою бабусею ОСОБА_2 , яка згідно довідки ЛКК від 02.05.2024 №180 не здатна до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду, а згідно акту обстеження за №252 від 14.02.2024 вони проживають разом та об`єднані спільним побутом. Інших осіб, щоб її доглядали, немає.

24.09.2024 позивачем подано до військової частини НОМЕР_1 рапорт від 22.09.2024 (вх. №5581), в якому просив клопотати перед вищим командування про звільнення його з військової служби , згідно п.п. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України №2232-XII, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я за номером №180 від 02.05.2024, потребує постійного догляду та згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 являється інвалідом ІІ групи.

До рапорту позивачем додано наступні документи: копію паспорта на ім`я ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 ; копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 ; медичний висновок ЛКК №180 від 02.05.2024; копію довідки серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023; копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 ; довідку про склад сім`ї від 14.05.2024 №1395; акт №252 обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14.05.2024; довідку №1396 від 14.05.2024 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області; копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 ; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 ; лист-відповідь з Вижницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану №308/36.1-13 від 04.06.2024; витяг з ДРАЦС громадян; копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 .

Листом від 24.09.2024 №1506/2786 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що його рапорт не погоджено та залишено без реалізації, оскільки не було долучено до рапорту всього переліку документів передбаченого Законом. Зазначено про те, що ОСОБА_2 є родичем другого ступеня споріднення позивача - бабусею. Проте у бабусі позивача, окрім самого позивача, є наступні родичі: чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич першого ступеня споріднення бабусі позивача та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - родич другого ступеня споріднення бабусі позивача. Поряд з цим, вказано, що для вирішення питання по суті, позивачу необхідно надати висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які б підтверджували, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самі потребують постійного догляду. Позивача повідомлено про те, що він непозбавлений права подати новий рапорт на звільнення за сімейними обставинами при наявності всіх необхідних документів, передбачених Законом.

Не погодившись з вказаними діями відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України" Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Згідно п. 12 розділу І Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано п.225 цього Положення, яким передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Стосовно порядку звільнення п. 233 Положення передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз. 3 п. 241 Положення).

Згідно з п. 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до п. 5 Додатку 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Відповідно до п. 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, визначених у ст. 26 Закону №2232-XII.

З матеріалів справи встановлено, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Встановлено, що позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та 22.09.2024 подав рапорт про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я за номером №180 від 02.05.2024, потребує постійного догляду та згідно довідки МСЕК серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 являється інвалідом ІІ групи.

Листом від 24.09.2024 №1506/2786 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що його рапорт не погоджено та залишено без реалізації, оскільки не було долучено до рапорту всього переліку документів передбаченого Законом. Зазначено про те, що ОСОБА_2 є родичем другого ступеня споріднення позивача - бабусею. Проте у бабусі позивача, окрім самого позивача, є наступні родичі: чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич першого ступеня споріднення та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - родич другого ступеня споріднення. Поряд з цим, вказано, що для вирішення питання по суті, позивачу необхідно надати висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які б підтверджували, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самі потребують постійного догляду. Позивача повідомлено про те, що він не позбавлений права подати новий рапорт на звільнення за сімейними обставинами при наявності всіх необхідних документів, передбачених Законом.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає, що підставою відмови у звільненні позивача з військової служби відповідачем зазначено те, що до рапорту від 22.09.2024 останнім не додано доказів на підтвердження "відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я".

Оцінюючи правові норми, які регулюють правові підстави для звільнення із військової служби, аналізуючи додані до матеріалів справи матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII визначено підстави або інші поважні причини, за яких військовослужбовці звільняються з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, такою підставою є, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, однією з підстав для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, є зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи (1 умова) або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (2 умова).

Визначення поняття - осіб першого та другого ступеня споріднення в Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу" не наведено.

Нормами Цивільного Кодексу України наведено в статтях 1261 та 1262 поняття спадкоємців першої та другої черги.

Поряд з цим, дослівне визначення осіб першого та другого ступеня спорідненості міститься в Податковому кодексі України, а саме п.п. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК визначено, що:

- членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

- членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Позиція позивача у цій справі полягає у тому, що у нього наявне право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України №2232, у зв`язку з наявністю бабусі, ОСОБА_2 , яка згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд зазначає наступне.

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №352555 від 22.05.2023 ОСОБА_2 (бабуся позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до медичного висновку ЛКК №180 від 02.05.2024 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Згідно довідки про склад сім`ї від 14.02.2024 №1395 до складу сім`ї позивача входять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - дідусь та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - бабуся.

Згідно довідки виконавчого комітету Берегометської селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 14.05.2024 №1396 позивач здійснює постійний догляд за своєю хворою бабусею ОСОБА_2 , яка згідно довідки ЛКК від 02.05.2024 №180 не здатна до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду, а згідно акту обстеження за №252 від 14.02.2024 вони проживають разом та об`єднані спільним побутом. Інших осіб, щоб її доглядали, немає.

Згідно акту обстеження матеріально соціально-побутових умов сім`ї №252 від 14.05.2024, за адресою АДРЕСА_1 , "а" проживають дідусь - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та бабуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Додатково зазначено про те, що під час обстеження було виявлено, що заявник проживає у житловому будинку дідуся без реєстрації, який складається з двох кімнат, кухні та коридору, опалення тверде паливо. ОСОБА_3 на даний час не працює, мобілізований до лав ЗСУ, на його утриманні, знаходяться хворий дідусь та бабуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що з наданих позивачем до рапорту від 22.09.2024 документів достатньо для висновку про необхідність постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю II групи (бабусею), що власне і не заперечується відповідачем.

Разом з тим, вказані підстави, за яких військовослужбовці звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини, як необхідність постійного догляду за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, є можливим за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи (1 умова) або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (2 умова).

Водночас, доводи відповідача полягають у тому, що у бабусі позивача, окрім самого позивача, є наступні родичі: чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич першого ступеня споріднення та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - родич другого ступеня споріднення. Позивачу рекомендовано надати висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які б підтверджували, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самі потребують постійного догляду.

Як слідує з матеріалів справи, сторонами даної справи у заявах по суті справи визнається та не заперечується те, що дійсно у бабусі позивача, є наступні родичі: чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - родич першого ступеня споріднення та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - родич другого ступеня споріднення.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Стосовно посилання відповідача на наявність у бабусі позивача чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , родича першого ступеня споріднення, суд бере до уваги те, що останній являється пенсіонером, про що зазначено у акті обстеження №252 матеріально-побутових умов проживання від 14.05.2024 та є хворим.

Щодо посилання відповідача на наявність у бабусі позивача родича другого ступеня споріднення - онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що звертаючись 22.09.2024 з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII позивачем не повідомлялось про наявність у його бабусі ОСОБА_2 іншого родича другого ступеня споріднення - онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і не було додано до вказаного рапорту доказів того, що останній сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи інші докази неможливості ним здійснювати догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що за наслідками розгляду рапорту позивача про його звільнення з військової служби військовою частиною НОМЕР_1 у листі від 24.09.2024 №1506/2786, окрім іншого, повідомлено про те, що для вирішення питання по суті, позивачу необхідно надати висновки медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які б підтверджували, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самі потребують постійного догляду. Поряд з цим, позивачу повідомлено про те, що він не позбавлений права подати новий рапорт на звільнення за сімейними обставинами при наявності всіх необхідних документів, передбачених Законом.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має можливості здійснювати догляд за бабусею, оскільки у 2021 році виїхав за кордон де працевлаштувався та проживає, на підтвердження вказаного до адміністративного позову додав копію закордонного паспорту останнього.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, позивач не подавав до військової частини НОМЕР_1 новий рапорт на звільнення, як і не подавав додаткових документів на підтвердження того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи інші докази неможливості ним здійснювати догляд за своєю бабусею ОСОБА_2 , в тому числі доказів щодо перебування ОСОБА_4 за кордоном з 2021 року.

Відтак, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що звертаючись 22.09.2024 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України №2232 позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

З огляду на викладене, суд вважає, що відмовляючи у погодженні рапорту позивача про його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України №2232, за відсутності доказі того, що інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, відповідача діяв у відповідності до статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України.

Разом із тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби за "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України №2232 із наданням належних доказів на підтвердження факту необхідності постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалід ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, додавши всі необхідні документи, передбачені Законом.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що дії відповідача правомірні та узгоджуються з вимогами встановленими частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Стосовно розподілу судових витрат.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Романюк Василь Якович до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 );

Представник позивача - адвокат Романюк Василь Якович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1099333 від 26.11.2024, видане Радою адвокатів Чернівецької області на підставі рішення №56/7 від 26.06.2015);

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Суддя В.О. Григораш