Справа № 520/24539/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 лютого 2025 року № 520/24539/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100425/2 від 16.08.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002682 від 16.08.2024.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/100425/2 від 16.08.2024 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002682 від 16.08.2024 року Львівської митниці Державної митної служби України є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість заявлених до митного оформлення товарів не підтверджується поданими документами, а додаткових підтверджуючих доказів підприємством позивача до митного оформлення подано не було.

Суд зазначає, що згідно положень ч.ч.1, 2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ", , зареєстровано у відповідності до чинного законодавства України як суб`єкт господарювання.

У позовній заяві представником позивача вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТІ» подано для митного оформлення митну декларацію № 24UA44U9 від 16.08.2024 з метою ввезення в Україну листів з вулканізованої непористої гуми. Вартість товару була визначена за ціною контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019 у розмірі 1031279,30 грн (17886,22 доларів США).

Разом із митною декларацією підприємством позивача було надав до Львівської митниці ДМС України відповідні документи для підтвердження митної вартості товару. Було обрано метод її визначення (основний метод - за ціною, визначеною у договорі).

З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів та інформації, передбачений ст. 53 Митного кодексу України, а саме: пакувальний лист № 023724 від 27.05.2024; рахунок-проформу № РІ01U092402 від 18.04.2024 та його переклад українською мовою; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №023724 від 27.05.2024 та його переклад українського мовою; коносамент (Bill of lading) № 240954871 від 14.06.2024; коносамент (Bill of lading) № UTRUST24060482 від 14.06.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) №7441 від 13.08.2024; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 24С21002М0886/00022 від 28.06.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару (МUR) №0529 від 29.05.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №120 від 13.08.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №885 від 13.08.2024 року; довідку про транспортні та складські витрати № 1308-3 від 13.08.2024; довідку про транспортні витрати №М/1 від 13.08.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/п від 01.01.2024 та його переклад українською мовою; розрахунок ціни (калькуляцію) № б/н від 27.05.2024 та її переклад українською мовою; договір №010622-14 від 01.06.2022 між «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» та Seacall Sp.z.o.o.; зовнішньоекономічний договір (контракт) № ARDAL-2019 від 12.12.2019 року; додаткову угоду № 1 від 30.06.2020 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 2 від 20.11.2020 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 3 від 20.12.2021 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 4 від 03.03.2022 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 5 від 04.08.2022 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 6 від 29.07.2022 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 7 від 26.12.2022 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 8 від 12.05.2023 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 9 від 01.12.2023 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; додаткову угоду № 10 від 29.12.2023 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; специфікацію № 19 від 27.05.2024 до контракту № ARDAL-2019 від 12.12.2019; копію договору про надання послуг з перевезення №01/05 від 01.05.2022 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ; копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7 від 20.01.2017 між ТОВ «Інтернешн Карго Сервіс Ейч. Ді» та ТОВ «АРТІ»; копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №М/0808-1 від 08.08.2024 між ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» та ФОП ОСОБА_1 ; копію договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №М0205-1 від 02.05.2024 між ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» та ТОВ «АРТІ»; копію листа LANGOWSKI LOGISTICS Sp. Z.o.o. від 03.01.2023 та його переклад українською мовою; копія листа-відповіді Seacall Sp. Z.o.o. від 01.02.2024; копію перекладу листа-відповіді Seacall Sp. Z.o.o. від 01.02.2024 та його переклад українською мовою; копію митної декларації країни відправлення №00137919 від 11.06.2024 та її переклад українською мовою.

Після подання митної декларації та аналізу наданих до неї документів та інформації відповідачем було розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронних повідомлення за наступним ідентифікатором: №1сс376ас-3b43-45c5-b418-56194857cc01 від 16.08.2024 року. Зазначеним повідомленням відповідач відповідно до ч.ч. 3-4 статті 53 Митного кодексу України просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів №2: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповдіно до вимог ст. 254 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Позивач у відповідь на це повідомлення надіслав відповідачу лист №1/16/08/2024 від 16.08.2024 року, у якому повідомив, що відповідачем повторно витребовуються вже надані документи, які вже були надані до митного оформлення, а саме: договір купівлі-продажу та додаткові угоди до нього; комерційний інвойс та його переклад українською мовою; рахунок-проформу та його переклад українською мовою; банківські платіжні документи з відмітками банку, що стосується оцінюваного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару, а саме: договори транспортно-експедиційних послуг та перевезення; заявку на перевезення, довідку про транспортні витрати, рахунок на оплату транспортних послуг; копію митної декларації країни відправлення та її переклад українською мовою; прайс-лист від виробника товару та його переклад українською мовою. Також позивач надав пояснення щодо неможливості надати інші документи: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця не можуть бути надані, оскільки договором купівлі-продажу не передбачено здійснення таких платежів; виписки з бухгалтерської документації не можуть бути надані, оскільки надання такої документації можливе лише після поставки та реалізації товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями не можуть бути надані, оскільки законодавством України не передбачено отримання даних висновків для ввезення імпортованих товарів, а договір купівлі-продажу також не містить згадки такого документа. Також позивач зазначив, що страхування товару не здійснювалось. В той же час позивач звернувся із проханням до відповідача для уникнення простою автотранспортного засобу розглянути надані документи і надати рішення щодо підтвердження або коригування митної вартості товару.

В подальшому митним органом на адресу позивача було надіслано повідомлення №а085b1d6-b6bd-4b71-8536-0d016b4ffc81, в якому повідомлено про проведення консультації з декларантом згідно ст. 57 Митного кодексу України. Також митним органом вказано, що неможливо застосувати наступні методи визначення вартості, а саме методу 2а (ст.59 Митного кодексу України) та методу 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та методу 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу вартості основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару №2 слугувала мд №UA209190/2024/009480 від 30.04.2024, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,31 дол. США за кг. Коригування та обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювались.

За результатами проведеного контролю визначення митної вартості митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/100425/2 від 16.08.2024.

Зі змісту вказаного рішення, а саме графи 31 вбачається таке: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: - розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 744 км, а вартість 49164 грн - що становить 66,08 грн/км, відстань по території України 574 км, а вартість 43302,89 грн - що становить 75,44 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 13.08.2024 № 120 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу. - відповідно до вимог п. 1.2 зовнішньоекномічної угоди від 12.12.2019 № ARDAL-2019 зазначено, що найменування, номенклатура та кількість товару відображається покупцем для кожної партії товару у замовленні. Проте замовлення декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди; - відповідно до вимог п. 6.3 зовнішньоекномічної угоди від 12.12.2019 № ARDAL-2019 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що покупець здійснює 100 % передплату за товар перед відвантаженням. Вартість партії вантажу згідно інвойсу від 27.05.2024 №023724 складає 17886,22 дол. США. Сума перерахована за товар згідно платіжного документу №0914 становить 16420 дол. США. У гр. 70 платіжного доручення йде посилання на інвойс за № 0216123 від 13.09.2023, що відповідно не підтверджує факт 100 % оплати за товар що ввозиться; - відповідно до вимог п. 2.2 договору про надання транспортно експедиційних послуг від 02.05.2024 №М0205-1 визначено, що організація виконання визначених договором послуг здійснюється на підставі замовлення (заявка). Заявка є невід`ємною частиною даної угоди. Проте на момент митного оформлення даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення вимог даної угоди. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не надано жодного додаткового документу. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 2 слугувала мд № UA209190/2024/009480 від 30.04.2024 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 1,31 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».

Також відповідачем надано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002682 від 16.08.2024. Таку відмову було обґрунтовано неправильністю заповнення граф 12, 43, 44, 45, 46, 47 митної декларації та необхідністю подання нової митної декларації із врахуванням митної вартості товарів UА209000/2024/100425/2 від 16.08.2024 року.

З урахуванням коригувань, визначених у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА209000/2024/100425/2 від 16.08.2024, позивач того ж дня подав скориговану митну декларацію № 24UА97U3 від 16.08.2024, на підставі якої товар було випущено до вільного обігу на території України.

Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, прийнятими із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п.23 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.8 ст.257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, положеннями ч.4 ст.53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст.55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч.4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Відтак, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що останнє містять висновки митного органу про встановлення порушень під час митного оформлення товарів.

Надаючи оцінку вказаному, суд стосовно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначає наступне.

Митним органом було направлено на адресу позивача лист, яким витребовувались такі додаткові документи.

Однак, після направлених позивачем на адресу митного органу листів, останнім було прийнято спірне у цій справі рішення про коригування митної вартості, в якому вказано на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Так, представником відповідача вказано на обставини наявності недоліків у поданих до митного оформлення документів, а саме:

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 744 км, а вартість 49164 грн - що становить 66,08 грн/км, відстань по території України 574 км, а вартість 43302,89 грн - що становить 75,44 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, на переконання відповідача, очевидним є факт, що рахунок від 13.08.2024 № 120 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу;

- відповідно до вимог п. 1.2 зовнішньоекномічної угоди від 12.12.2019 № ARDAL-2019 зазначено, що найменування, номенклатура та кількість товару відображається Покупцем для кожної партії товару у замовленні, проте замовлення декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди;

- відповідно до вимог п. 6.3 зовнішньоекномічної угоди від 12.12.2019 № ARDAL-2019 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що покупець здійснює 100 % передплату за товар перед відвантаженням. Вартість партії вантажу згідно інвойсу від 27.05.2024 №023724 складає 17886,22 дол. США. Сума перерахована за товар згідно платіжного документу №0914 становить 16420 дол. США. У гр. 70 платіжного доручення йде посилання на інвойс за № 0216123 від 13.09.2023, що відповідно не підтверджує факт 100 % оплати за товар що ввозиться;

- відповідно до вимог п. 2.2 договору про надання транспортно експедиційних послуг від 02.05.2024 №М0205-1 визначено, що організація виконання визначених договором послуг здійснюється на підставі Замовлення (заявка). Заявка є невід`ємною частиною даної угоди, проте на момент митного оформлення даний документ декларантом не надано митному органу, що є порушення вимог даної угоди.

Представником позивача під час розгляду справи стосовно розподілу вартості транспортних послуг у рахунку №120 від 16.08.2024 року із посиланням на положення ч.ч.1-2 ст.3, ч.ч.1, 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України було надано пояснення та вказано, що товариство для доставлення товару з м. Гданськ, Польща до м. Київ, уклав з ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 від 02.05.2024.

Із посиланням на положення ч. 1, 3 ст. 929 Цивільного кодексу України представником позивача вказано, що суб`єкти господарювання є вільними щодо вибору контрагента, укладання з ними господарського договору та визначення змісту такого договору.

Зі змісту наданих представником відповідача пояснень вказано посиланням на обов`язковість застосування суб`єктами господарювання на території України методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 65 від 05.02.2001 (далі - Методичні рекомендації № 65).

Отже, п.2 Методичних рекомендацій № 65 передбачено, що рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства.

Відтак, зазначений нормативний акт має рекомендаційний характер та не є обов`язковими для застосування суб`єктами господарювання під час здійснення своєї підприємницької діяльності.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24.12.2020 у справі № 814/2980/15.

Зі змісту договору про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 від 02.05.2024 не вбачається використання ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» зазначених Методичних рекомендації № 65 під час формування вартості наданих послуг. При цьому під час формування рахунку на оплату № 120 від 13.08.2024 та довідки про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024 ці рекомендації не враховувались, а відтак посилання митного органу на порушення «принципів» розподілу транспортних витрат, які зазначені у методичних рекомендаціях, не можуть вважатися судом обґрунтованими та доведеними.

Стосовно посилань представника відповідача щодо ненадання позивачем до митного оформлення замовлення, в якому має зазначатись найменування товару, його номенклатура та кількість судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Відповідно до умовам контракту № АRDAL-2019 від 12.12.2019 продавець зобов`язується виготовити і передати у власність покупцю азбестотехнічні та безазбестові вироби (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов чинного контракту, що підтверджується п 1.1 контракту. Згідно із п.1.2 контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру товару відображається покупцем для кожної партії товару у замовленні; замовлення та ціна товару узгоджуються сторонами в інвойсах та/або в проформах-інвойсах. Сторонами у п.5.1 контракту узгоджено, що ціна товару, що постачається, вказується у інвойсах та/або проформах-інвойсах на кожну партію та включає в собі вартість пакування та маркування товару.

Подальші відносини сторін контракту, пов`язані з постачанням партії товару, щодо якої позивач здійснював розмитнення відповідно до митної декларації 24UА44U9 від 16.08.2024, засвідчують, що умовами контракту не передбачено необхідності створення окремого документа під назвою «Замовлення».

У позовній заяві представником позивача вказано, що термін «замовлення» втілює бажання позивача як покупця придбати певний товар відповідного асортименту за певну ціну, погоджений продавцем шляхом узгодження сторонами інвойсів та/або проформ-інвойсів певного змісту. Попередня згода продавця поставити товар оформлюється шляхом підписання проформи-інвойсу до контракту з покупцем. Після виготовлення продукції продавець виставляє покупцю комерційний інвойс і пакувальний лист, а також очікує повної оплати за товар з боку покупця.

Сторони контракту 18.04.2024 попередньо узгодили кількість, асортимент і ціну товару, на підтвердження чого продавець виставив проформу-інвойс № РІ01U092402 на суму 17881,00 дол. США, при цьому зазначено, що допустимі відхилення в кількості у межах 10%.

Сторони контракту дійшли згоди щодо асортименту та кількості товару, на підтвердження чого вони підписали специфікацію № 19 від 27.05.2024 до контракту № АRDAL-2019 від 12.12.2019, в якій погодили номенклатуру, ціну, кількість товару і його загальну вартість - 17886,22 дол. США.

Після підготовки товару до відправлення продавець 27.05.2024 підготував та направив позивачу пакувальний лист № 023724 та цього ж дня продавець виставив комерційний інвойс № 023724 на суму 17886,22 дол. США.

Представником позивача повідомлено суду, що 29.05.2024 товариство здійснило оплату товару, що підтверджується банківським платіжним документом (МUR) № 0529 на суму 17886,22 дол. США, після чого продавець 14.06.2024 відправив товар позивачу, про що свідчать коносаменти № 240954871 та №UTRUST24060482.

З аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

З огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Відтак суд зазначає, що оскільки сторони контракту діяли відповідно до його умов щодо формування асортименту та вартості товару, вимога відповідача надати замовлення не стосується перевірки числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості товару, здійсненої декларантом.

Стосовно посилань представника відповідача на обставини відсутності доказів оплати товару згідно з комерційним інвойсом від 27.05.2024 № 023724 судом встановлено таке.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач, в якості покупця, та «Dalian Shangdu WJH Co., LTD», в якості продавця, уклали контракт № АRDAL-2019 від 12.12.2019 року, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність імпортеру азбестотехнічні та безазбестні вироби (далі - товар), а імпортер зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов цього контракту. Відповідно до п. 1.2 контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру товару відображається імпортером для кожної партії товару у замовленні. Замовлення і ціна товару узгоджуються сторонами в інвойсах та/або у проформах-інвойсах.

Також під час розгляду справи встановлено, що поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах FОВ-Ксінганг, Тяньжин, Китай чи FОВ-інший порт, Китай з додаванням транспортних витрат за узгодженням сторін (ІНКОТЕРМС 2010).

Положеннями п.4.1 контракту передбачено, що моментом (датою) поставки за контрактом є дата навантаження продавцем товару, який пройшов митне очищення для експорту, на судно, яке вказано покупцем, з цього моменту до покупця переходять усі ризики втрати чи пошкодження товару, а також зобов`язання понести усі витрати, пов`язані з товаром.

У п. 4.1 контракту сторони передбачили, що ціна товару, що постачається, вказується у інвойсах та/або проформах-інвойсах на кожну партію та включає в собі вартість пакування та маркування товару.

Виходячи з вищезазначених умов контракту № АRDAL-2019 від 12.12.2019 та додаткових угод до нього остаточна вартість продукції зазначається в наступних документах: комерційному інвойсі № 023724 від 27.05.2024; специфікації № 19 від 27.05.2024 до контракту № АRDAL-2019 від 12.12.2019.

Зазначені документи містять ідентичну інформацію про ціну товарів - 17886,22 дол. США, які і була зазначена у графі 22 МД 24UА44U9 від 16.08.2024, за якою було відмовлено у митному оформленні.

Відповідно до п. 6.3 контракту в редакції додаткової угоди № 6 від 29.07.2022 до контракту покупець здійснює 100% оплату перед навантаженням по комерційному рахунку після отримання лакувального листа, отриманого шляхом факсимільного зв`язку чи електронного зв`язку.

Відповідно до банківського платіжного документа, що стосується товару, (МUR) № 0529 від 29.05.2024 позивач сплатив за товар 17886,22 дол. США. У графі 70 банківського платіжного документу зазначено, що оплата здійснюється відповідно до контракту № АRDAL-2019 від 12.12.2019, комерційного інвойсу № 023724 від 27.05.2024.

Зі змісту вказаного платіжного доручення вбачається, що номер такого документа формується із врахуванням дати його проведення. Так наданий до митного оформлення документ від 29.05.2024 має у своєму номері посилання на дату його проведення - № 0529.

Посилання на банківський платіжний документ від 29.05.2024 № 0529 міститься у наступних документах: у графі 44 МД № 24UА44U9 від 16.08.2024, за якою було відмовлено у митному оформленні товарів (код документу 30011 від 29.05.2024); у графі 44 МД № 24UА97U3 від 16.08.2024, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України (код документу - 3001 від 29.05.2024); у картці відмові в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209230/2024/002682 від 16.08.2024, у якій відповідач зазначив, що він ознайомився та перевірив наступний документ, наданий разом з МД № 2412А44119, - банківський платіжний документ, що стосується товару від 29.05.2024.

Однак відповідач, здійснюючи коригування, посилається зовсім на інший платіжний документ (МUR) № 0914, де сума сплати становить 16420,00 дол. США та на інший комерційний інвойс № 0216123 від 13.09.2023. Виходячи з номеру банківського платіжного документа він датований 14.09.2023, а відтак ці документи не можуть стосуватися митного оформлення за МД № 24UА44U9 від 16.08.2024, оскільки проформа-інвойс № PS01U092402 по цій поставці продукції сформована лише 18.04.2024.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що доводи представника відповідача в цій частині не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими.

Стосовно посилань представника відповідача на обставини не надання заявки до договору № М0205-1 від 02.05.2024, суд зазначає таке.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Митний кодекс України не містить вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування, а також він не визначає види доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постанові від 31.05.2019 року у справі № 804/16533/14, де зазначено, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому таким документом може бути будь-який документ, який містить інформацію, на підставі якої можна встановити розмір таких витрат на перевезення.

Отже в рамках розгляду справи встановлено, що для підтвердження витрат на транспортування за договором № М0205-1 декларант подав до митного оформлення наступні документи: договір про падання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 від 02.05.2024; рахунок на оплату транспортних послуг № 120 від 13.08.2024; довідку про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024.

Відповідно до п. 2.2. договору № М0205-1 для здійснення кожного перевезення замовник в термін не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезень оформлює та передає виконавцю факсимільним чи електронним зв`язком транспортне замовлення (заявку), складене у довільній формі, але в обов`язковому порядку, що несе в собі наступну інформацію: адреса завантаження та розвантаження вантажу; дата та час подачі автомобіля на завантаження; вага, номенклатура та загальна вартість вантажу, а також кількість місць та вид пакування; адреси відправника та одержувача вантажу разом з контактними телефонами та відповідальними особами; адреси проведення митного оформлення в місцях завантаження та розвантаження; бажаний строк доставки вантажу; сума фрахту та запропонована форма, а також терміни оплати за перевезення; пропозиції з перегляду розміру штрафних санкцій за зрив завантаження та простій транспортного засобу; при необхідності, інші особливості перевезень вантажу.

Відповідно до п. 5.1. договору № М0205-1 платежі та взаємні розрахунки за виконання доручення Замовника виконуються відповідно до виставленого рахунку

Відповідно до п. 5.2. договору № М0205-1 розрахунки за договором здійснюються сторонами у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів з рахунку замовника на рахунок виконавця протягом 2-х (двох) банківських днів з моменту отримання та підписання акту виконаних робіт, рахунку-фактури, ТТН/СМК з відміткою одержувача вантажу про його отримання й копії квитанції за додаткові витрати виконавця, якщо у транспортному замовленні (заявці) не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення при цьому, всі банківські витрати та комісії у зв`язку з таким перерахуванням сплачуються замовником.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що у контексті взаємовідносин сторін за договором про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 заявка лише засвідчує волевиявлення сторони здійснити перевезення певного товару за певним маршрутом, але вона не підтверджує вартість наданих послуг з перевезення, тому що вартість наданих послуг з перевезення здійснюється на підставі рахунків виконавця та інших документів, що підтверджують його додаткові витрати.

Матеріали справи свідчать на користь того, що у рахунку на оплату № 120 від 13.08.2024 та довідці про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024 зазначені однакова вартість транспортних послуг - 92466,89 грн, а саме: від м. Гданськ, Польща до м/п Гребенне-Рава-Руська - 49164,00 грн; з м/п Гребенне-Рава-Руська до м. Київ, Україна - 43302,89 грн.

Виходячи з вищенаведеного, слід дійти висновку про те, що факт ненадання заявки на перевезення товару не здійснює вплив на здатність митного органу визначити митну вартість товару за наданими разом з митною декларацією № 24UА44U9 від 16.08.2024 документами, а відтак доводи представника відповідача у цій частині є необґрунтованими та недоведеними.

Стосовно посилань представника відповідача на обставини відсутності належних відомостей, які підтверджують заявлені числові значення митної вартості та розрахунку митної вартості, визначеної за основним методом, судом встановлено таке.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України визначено витрати, які декларант повинен додатково включити до ціни товару при визначені митної вартості товарів. З цих витрат позивач мав включити лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку, витрати понесені покупцем у вигляді комісійної та брокерської винагороди, за винятком комісійних за закупівлю.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі №804/16533/14 від 31.05.2019 року, Митний кодекс України не містить вичерпного переліку документів, які підтверджують ви грати на транспортування, а також вони не визначають види доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.

Для підтвердження витрат відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України позивач подав до митного оформлення наступні документи: рахунок на оплату № 885 від 13.08.2024 від ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді»; рахунок на оплату № 120 від 13.08.2024 від ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС»; довідку про транспортні та складські витрати № 1308-3 від 13.08.2024 від ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді»; довідку про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024 від ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС»; договір № 010622-14 від 01.06.2022 між ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» та «Seacall Sp.z.o.o»; договір про падання послуг з перевезення вантажів № 01/05 від 01.05.2022 між ФОП ОСОБА_1 га ФОП ОСОБА_2 ; договір про падання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7 від 20.01.2017 між ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» та ТОВ «АРТІ»; договір про надання транспортно експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/0808-1 від 08.08.2024 між ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» та ФОП ОСОБА_1 ; договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 від 02.05.2024 між ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» та ТОВ «АРТІ»; лист компанії «LANGOWSKI LOGISTICS Sp. Z.о.о.» від 03.01.2023 та його переклад українською мовою; лист компанії «Seacall Sp.z.o.o.» від 01.02.2024 та його переклад українською мовою.

Також під час розгляду справи встановлено, що для доставлення товару з Китаю до Польщі позивач, в якості замовника, 20.01.2017 уклав із ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді», в якості в виконавцем, договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу. Відповідно до п. 2.1.2 договору № 220017-7 виконавець укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в тому числі переупакування, перемаркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. Відповідно до п. 3.1. договору № 220017-7 вартість послуг зазначається у рахунках виконавця. Відповідно до п. 3.2. договору № 220017-7 ціна договору складає сукупність платежів зі сплати належної плати виконавцю та витрат, понесених виконавцем в інтересах замовника в цілях виконання цього договору. Відповідно до п. 3.3. договору № 220017-7 оплата робіт та послуг здійснюється замовником протягом 14 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Рахунки, що пред`являються виконавцем за цим договором, можуть направлятися засобами електронної пошти, факсимільним зв`язком, за допомогою поштових служб або вручаються особисто представнику клієнта. Відповідно до п. 3.5. договору № 220017-7 виконавець оплачує перевезення та інші послуги третіх осіб з коштів за рахунок і за дорученням замовника (вантажоодержувачів, вантажовідправників та інших осіб).

Отже, під час розгляду справи встановлено, що виконавець 13.08.2024 виставив замовнику рахунок на оплату № 885, за умовами якого сплаті підлягали: морський фрахт за межами митної території України: Ксінганг, Китай - Гданськ, Польща (200897,11 грн), навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (15687,54 грн), оформлення транзитної ВМД за межами митної території України (8339,17 грн), автодоставка м. Гданськ (10320,75 грн), перевантаження за межами митної території України (11063,84 грн); експедиторська винагорода на території України (3115,07 грн), а загальна вартість наданих послуг становить 249423,48 грн без ПДВ та сума ПДВ 623,01 грн.

Також виконавець 13.08.2024 видав замовнику довідку про транспортні та складські витрати № 1308-3, за якою вартість морського фрахту за маршрутом Ксінганг, Китай - Гданськ, Польща складає 200897,11 грн без ПДВ, локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації, доставка вантажу на перевантаження, перевантаження контейнеру за межами території України (м. Гданськ, Польща) складає 45411,30 грн без ПДВ.

Для зберігання товарів у Польщі ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді», в якості замовника, уклало з Seacall Sp.z.o.o, в якості виконавця, договір № 010622-14 від 01.06.2022, відповідно до п. 1.1 якого цей договір регулює взаємовідносини сторін при виконанні виконавцем заявок замовника на організацію перевантаження вантажу з морського контейнера, який прибуває в порт Гданськ або Гдиня у вантажному автомобілі, а також при виконані комплексу послуг, пов`язаних з обробкою вантажу у порті Гданськ або Гдиня, а також організацію автоперевезення вантажу або контейнеру. Відповідно до п. 1.3 договору № 010622-14 у рамках своєї господарської діяльності виконавець діє від свого імені в інтересах замовника.

Отже, для перевантаження товару з контейнеру в автомобіль Seacall Sp.z.o.o., яке у свою чергу уклало угоду зі складом у Польщі Langowski Logistics Magazyn вул. Коntenerowa 21, Gdansk, що підтверджується листом від Seacall Sp.z.o.o. від 01.02.2024. Аналогічний склад зазначено у автотранспортній накладній № 7470 від 25.04.2024 у графі 22 «Підпис та штамп відправника».

Платіжне доручення про оплату наданих експедиторських послуг за договором № 220017-7 до митного оформлення за МД № 24UА44U9 від 16.08.2024 не подавалось у зв`язку з тим, що на момент митного оформлення оплата по рахунку ще не проводилась, адже згідно з п. 3.3 договору № 220017-7 строк оплати по рахунку № 885 від 13.08.2024, спливав лише 27.08.2024.

Для доставлення товару з м. Гданськ, Польща до м. Харків, Україна позивач, в якості замовника, уклав 02.05.2024 з ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС», в якості виконавцем, договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М0205-1 від 02.05.2024, відповідно до п. 1.1 якого його предметом є порядок взаємовідносин, які виникають між замовником та виконавцем при здійсненні автомобільних перевезень вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях, транспортними засобами перевізника шляхом укладання договору по транспортним замовленням (заявкам) виконавця, та пов`язаних із ними інших послуг. Відповідно до 1.2 договору № М0205-1 замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок замовника здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних, транзитних, збірних та інших вантажів залізним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав. Відповідно до пп. 3.2.1. п. 3.2. договору № М0205-1 виконавець має право укладати від свого імені необхідну кількість договорів на перевезення вантажу замовника та організовувати такі перевезення на умовах транспортного замовлення (заявки), узгодженого сторонами.

У свою чергу ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС», в якості замовника, уклало із ФОП ОСОБА_1 договір про надання транспортно експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/0808-1 від 08.08.2024, відповідно до преамбули якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок замовника здійснювати транспортне перевезення власним або залученим транспортом внутрішніх, експортно-імпортних та транзитних вантажів залізничним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав.

Також зі змісту наданих під час розгляду справи пояснень встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , в якості експедитора, у свою чергу залучив за договором про надання послуг з перевезень вантажів № 01/05 від 01.05.2022 ФОП ОСОБА_2 , в якості перевізника, відповідно до п. 1.1 якого перевізник зобов`язується за плату і за рахунок експедитора виконати перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та по території України, а експедитор зобов`язується оплатити надані перевізником послуги.

ФОП ОСОБА_2 вказаний у графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» автотранспортної накладної № 7441 від 13.08.2024.

Виходячи з умов вищезазначених договорів, позивач за доставку товару з м. Гданськ, Польща до м. Київ, Україна мав сплатити кошти лише ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС», оскільки останнє самостійно здійснює розрахунки з залученими третіми особами.

За надані послуги перевезення вантажу з м. Гданськ, Польща до м. Київ, Україна ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» 13.08.2024 виставило позивачу рахунок на оплату № 120, за умовами якого сплаті підлягали: транспортно-експедиційні послуги за маршрутом м. Гданськ, Польща - м/п Гребенне-Рава-Руська, (49164,00 грн), транспортно-експедиційні послуги за маршрутом: м/п Гребенне-Рава-Руська - м. Київ, Україна (43302,89 грн), а загальна вартість наданих послуг становить 92466,89 грн.

Також ТОВ «ТЕКС СПЕЦТРАНС» 13.08.2024 видало позивачу довідку про транспортні витрати № М/1, за якою вартість перевезення вантажу автомобілем за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м/п Гребенне-Рава-Руська складає 49164,00 грн, а за маршрутом м/п Гребенне-Рава-Руська - м. Київ, Україна складає 43302,89 грн.

Платіжне доручення про оплату наданих експедиторських послуг за договором № М0205-1 до митною оформлення за МД № 24UА44U9 від 16.08.2024 не подавалось, оскільки згідно з п. 5.2 договору № М0205-1 оплата за товар не може бути здійснена до моменту поставки товару в м. Київ.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що декларант надав до митного оформлення достатній пакет транспортних документів для встановлення взаємозв`язку між усіма суб`єктами господарювання, які здійснювали доставку товару з Китаю до України.

Відтак, числові значення передбачених ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрат підтверджені наступними документами: рахунком на оплату № 120 від 13.08.2024; рахунком на оплату № 885 від 13.08.2024; довідкою про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024; довідкою про транспортні та складські витрати № 1308-3 від 13.08.2024.

Суд зазначає, що вказані документи не містять розбіжностей у вартості наданих послуг, а відповідно до рахунку на оплату № 885 від 13.08.2024 та довідки про транспортні та складські витрати № 1308-3 від 13.08.2024 зазначено такі витрати на загальну вартість 246308,41 грн. У рахунку на оплату № 120 від 13.08.2024 зазначено вищезгадані витрати на загальну суму 49164,00 грн, такі витрати підтверджуються довідкою про транспортні витрати № М/1 від 13.08.2024.

Враховуючи викладене вище, позивач зобов`язаний включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а саме до м/п Гребенне-Рава-Руська у розмірі 295472,41 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач у МД 24UА44U9 від 16.08.2024 у графі 12 зазначив, що митна вартість імпортованих товарів станом на момент подачі МД складає 1031279,30 грн, у графі 22 зазначено, що вартість товару становить 17886,22 дол. США, у графі 23 зазначено встановлений Національним банком України курс валюти дол, США до гривні станом на 16.08.2024 - 41,1382.

Отже, позивачем було включено вартість перевезення товару до державного кордону України у розмірі 295472,41 грн.

Таким чином, позивач надав до митного оформлення усі документи, які документально підтверджують числові значення митної вартості товару, а також аргументовано додав до митної вартості товарів витрати на транспортні послуги за доставлення товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відтак посилання представника відповідача на відсутність документального підтвердження числового значення складових митної вартості товарів не можуть вважатися обґрунтованими та доведеними.

Стосовно доводів представника відповідача щодо використання митних оформлень ідентичних товарів за вищими рівнями митної вартості у якості підстави для коригування митної вартості товарів суд зазначає таке.

Зі змісту спірного у цій справі рішення вбачається, що відповідач, обґрунтовуючи останнє наголошує на існуванні митних оформлень ідентичного товару.

Однак, зі змісту спірного у цій справі рішення не вбачається наведення відповідачем того які конкретно відомості митної вартості товарів не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні, а також відповідачем не зазначено про відсутність хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Усі документи, що підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України були надані позивачем разом з митною декларацією №24UА44U9 від 16.08.2024 року.

Крім того, під час розгляду справи не надано доказів проведення відповідачем порівняння умов поставки з попередніх митних оформлень та поставки, якої стосуються позовні вимоги у цій справі.

Відтак зазначені доводи відповідача не можуть вважатися судом обґрунтованими та доведеними.

Отже, відповідачем у графі 31 «Код МВВ митного органу» визначено, що коригування відбудеться за 2 ґ методом, проте у графі 33 спірного у цій справі рішення про коригування відповідач не надав пояснення щодо корегувань на обсяг партії, не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 Митного кодексу України.

При цьому, оскільки відповідачем не надано жодних доводів та доказів стосовно визначення скоригованої вартості товару, то зазначене свідчить про необґрунтованість вказаних доводів відповідача.

Суд зазначає, що вказане підтверджується Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так, відповідачем у направленому на адресу позивача повідомленні було вказано номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості в цій частині.

Стосовно доводів представника відповідача, викладених у спірному у цій справі рішенні, щодо не підтвердження декларантом документально всіх складових митної вартості товарів та документи містять розбіжності, що послугувало підставою для запиту додаткових документів в порядку, передбаченому ч.3 cт.53 Митного кодексу України суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи зі змісту наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що підприємством позивача було надано до митного оформлення необхідний перелік документів, передбачений ч.ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.

Однак, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірних у даній справі рішень не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, зазначених обґрунтувань митним органом під час листування із декларантом наведено не було, проте наведено у спірному у цій справі рішенні про коригування митної вартості.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що доводи митного органу стосовно наявності підстав, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, для витребування від позивача додаткових доказів, визначених приписами п.1 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, стосовно спірних у даній справі митних декларацій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження під час розгляду справи правомірності рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100425/2 від 16.08.2024.

Також, з огляду на обставини того, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002682 від 16.08.2024 була прийнята на підставі рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100425/2 від 16.08.2024, то з огляду на висновки суду у даній справі суд приходить до висновку, що така картка підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ".

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100425/2 від 16.08.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/002682 від 16.08.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, 67-А, м. Харків,61038, код ЄДРПОУ - 25185087) сплачену суму судового збору у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, код ЄДРПОУ - 43971343).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.