Справа № 500/7390/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7390/24

25 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Фаранюк О.Л.,

представника позивача Гураля Р.В.,

представників відповідача Борук Г.М, Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» (далі Товариство, ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», позивач) звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці, у якому просить визнати протиправними та скасувати такі податкові повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024:

№UA74, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (далі ввізне мито), в частині податкового зобов`язання на суму 22 821,40 грн, у тому числі 16 626,12 грн основного зобов`язання;

№UA75, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (далі ПДВ), в частині 133 066,40 грн основного зобов`язання та 33 266,60 грн штрафних санкцій.

Позов обґрунтовано тим, що Тернопільською митницею проведено документальну перевірку ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», за наслідками якої 01.11.2024 складено відповідний акт №8/24/7.25-19/33198605. Перевіркою встановлено наявність у Товариства актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від експедиторів за надані додаткові послуги за межами митної території України, які вважаються витратами, пов`язаними з транспортуванням оцінюваних товарів та які не були включені до складу митної вартості відповідних товарів під час їх митного оформлення. До оплати таких додаткових послуг відповідач відніс плату на користь перевізника за контрсталійний час (демередж), простій, зберігання. Вказане відповідач вважає порушенням пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України), пункту 2 частини другої статті 52, пунктів п`ятого-сьомого частини десятої статті 58 Митного кодексу України (далі МК України).

На підставі акта перевірки 21.11.2024 Тернопільською митницею прийняті два оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №UA74, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ввізне мито на 34 027,12 грн, та №UA75 про збільшення Товариству суми грошового зобов`язання за платежем ПДВ на 296 088,95 грн.

З висновками акту перевірки ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» частково не погоджується та вважає, що ним правильно розраховувалася митна вартість ввезених на митну територію України товарів, у тому числі така складова як транспортування.

Перевіркою встановлено, що імпорт товарів ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» здійснювало на умовах CIF, FOB, FCA, EXW згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс - 2010 (далі - правила Інкотермс), за якими для продавця визначено мінімальні зобов`язання, а транспортні витрати покладено на покупця.

Пунктами 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно актів №1235 від 04.07.2022, №1236 від 05.08.2022, №1237 від 05.08.2022, №1249 від 05.08.2022, №1252 від 05.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ітеріс» (далі - ТОВ «Ітеріс») надало позивачу послуги зберігання контейнерів в порту Константа в серпні 2022 року. Послуги зберігання товару були також надані Terramar Sp z.o.o згідно актів від 19.07.2022, 31.08.2022, 20.09.2022, 26.09.2022, 17.11.2022, 05.12.2022 та 23.01.2023; UAB AD REM LEZ згідно актів від 30.11.2022, 09.12.2022, 27.12.2022, 08.12.2023. Вказане зберігання було обумовлене повномасштабним військовим вторгненням росії, що спричинило відмову європейських перевізників доставляти товари в країну, в якій ведуться бойові дії.

Представник позивача зазначає, що зберігання товару та його транспортування є різними видами послуг. Під час зберігання транспортування не відбувається, воно призупиняється на такий час. Відповідно до КВЕД 2010 до розділу 52 входять дві групи: 52.1 «Складське господарство» та 52.2 «Допоміжна діяльність у сфері транспорту», яка включає поряд з іншими клас 52.24 «Транспортне оброблення вантажів» та клас 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту». Вважає, що зберігання не включає в себе ні навантаження, ні вивантаження, ні обробку оцінюваних товарів. Оплата такого зберігання була здійснена не на користь продавця, у тому числі через третіх осіб, і не на користь пов`язаних із продавцем осіб для виконання його зобов`язань, як це передбачено частиною п`ятою статті 58 МК України.

Також представник позивача посилається на те, що в частині десятій статті 58 МК України серед витрат, які включаються до складу митної вартості, витрати на зберігання товару не передбачені, а в частині другій статті 53 МК України серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, відсутні документи, пов`язані зі зберіганням.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Згідно актів №66 від 02.02.2023, №138 від 20.02.2023, №140 від 18.01.2024, №721 від 15.04.2024 Приватне підприємство «Ферс Вей» (далі - ПП «Ферст Вей») надало послуги використання контейнера по дату повернення (прострочення термінів повернення контейнерів). Вказані послуги були зумовлені блокуванням державного кордону польськими фермерами та перевізниками, внаслідок чого відбувалося несвоєчасне повернення контейнерів. Повернення контейнера відбувалося вже після поставлення товару на митну території України, а той час як до митної вартості включаються витрати на транспортування товару до митної територію України.

За описаних обставин позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ввізне мито в розмірі 16 626,12 грн податкового зобов`язання.

Крім того, представник позивача вказує, що Тернопільською митницею допущено помилку в загальній сумі грошового зобов`язання, оскільки згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення №UA74 воно становить 27 831,84 грн, а в самому податковому повідомленні-рішенні зазначене в розмірі 34 027,12 грн. Тому грошове зобов`язання в податковому повідомленні-рішенні №UA74 в частині 6 195,28 грн підлягає скасуванню як помилково визначене, а в сумі 16 626,12 грн як протиправно нараховане за порушення, які не допускало Товариство, а також грошове зобов`язання по ПДВ в розмірі 133 066,40 грн основного зобов`язання та 33 266,60 грн штрафних санкцій, визначене у податковому повідомленні-рішенні №UA75.

Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи суддею одноособово, призначено судове засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги заперечує (а.с.47-55). Вказує, що під час проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів митницею було встановлено, що міжнародні перевезення вантажів в митному режимі «імпорт» ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» здійснювались змішаним транспортом: морські перевезення, залізничні та/або автомобільні перевезення на умовах CFR, FOB, CIF, FCA, EXW згідно з правилами Інкотермс. На зазначених умовах поставки товари перевозилися морським транспортом в контейнерах, у портах з подальшим перевантаженням на автомобільний або залізничний транспорт та направлялись до ближньої станції на митному кордоні України. До місця призначення товари прибували в автомобільному транспорті українськими та іноземними перевізниками (у більшості випадків організацію перевезень забезпечували експедитори).

Відповідач з посиланням на норми статей 133, 148, 149 Кодексу торговельного мореплавства від 23.05.1995 № 176/95-ВР (далі КТМ України) та статтю 142 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.1969 № 401, зазначає, що плата на користь перевізника за контрсталійний час, тобто час очікування судном закінчення вантажних робіт (демередж), встановлена з метою покриття наднормативних витрат на утримання судна і екіпажу під час його простою після закінчення терміну сталійного часу до закінчення навантажувальних (розвантажувальних) робіт, а простій автомобіля це затримка чи невикористання транспортного засобу під час навантаженням або вивантаженням товарів. Простій, зберігання, демередж відноситься до витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів, і у межах вимог законодавства з питань митної справи є обов`язковими для включення до бази оподаткування таких товарів.

У ході проведення перевірки митницею було встановлено наявність у ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» 26 актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) від експедиторів ТОВ «Фьорст Вей», ПП «Ферст Вей», ТОВ «Ітеріс», Terramar (Польща), Ad REM Lez (Латвія) за надані додаткові послуги за межами митної території України із зазначенням: «зберігання контейнерів з товаром у порту Константа», «організація експедиційної служби, зберігання», «компенсація витрат за експедиційні послуги за межами України», «компенсація вартості перевезення вантажу», «зберігання на складі» за межами України, «організація надання послуг по зберіганню товару в районі морських портів», «компенсація додаткових витрат за міжнародні транспортно-експедиційні послуги», «інші експедиційні послуги», «використання контейнерів по дату повернення» за межами України, «плата за передачу терміналу», які вважаються витратами, пов`язаними з транспортуванням оцінюваних товарів, та які не були включені до складу митної вартості відповідних товарів під час їх митного оформлення.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 264 092,82 грн, в тому числі: ввізне мито - 27 221,69 грн, ПДВ - 236 871,13 грн.

У відповідності до вимог пункту 123.2 статті 123 ПК України на вищезазначену суму податкових зобов`язань митницею нараховано штрафні санкції (штрафи) на загальну суму 59 827,97 грн, з них: по ввізному миту 610,15 грн, по ПДВ 59 217,82 грн.

Представник відповідача вказує, що оскаржувані рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та обґрунтовано, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У запереченні на відзив представник позивача зазначає, що обставини здійснення позивачем платежів перевізникам за простій суден протягом контрсталійного часу (демередж) перевіркою не встановлено, а позивачем не покладено в обґрунтування позовних вимог. Тому посилання у відзиві на позовну заяву на норми КТМ України, які регламентують стягнення такої плати, є безпідставним. Це ж стосується і плати за простій автомобільного транспорту та посилання відповідача на норми Статуту автомобільного транспорту УРСР та Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363.

Наводячи визначення простою та демереджу, відповідач вказує на їх віднесення до витрат на транспортування, безпідставно включаючи до них і витрати на зберігання, при цьому стверджуючи, що це є обов`язковим виходячи з положень частини четвертої та десятої статті 58 МК України та пункту 190.1 статті 190 ПК України.

Представник позивача з посиланням на положення Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року вважає, що витрати по зберіганню вантажу не включаються до митної вартості.

Представником позивача долучено до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит, отриману від ПП «Ферст Вей» з приводу наданих послуг ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник».

31.01.2025 до суду надійшли письмові пояснення відповідача з розрахунком грошових зобов`язань та штрафних санкцій по видах митних платежів в розрізі актів виконаних робіт та оформлених митних деклараціях по оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. Одночасно Тернопільська митниця повідомила суд про направлений позивачу лист від 17.01.2025 про допущено описку в сумі грошового зобов`язання (вказану прописом) у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74.

У поясненнях Тернопільська митниця наполягала, що до витрат на транспортно-експедиційні послуги як складової митної вартості товарів включаються у тому числі витрати на зберігання з посиланням на статті 49-50, 58 МК України, статтю 929 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закон України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність», Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (надалі - Методичні рекомендації).

Представник позивача у поданих до суду поясненнях вказує, що лист Тернопільської митниці від 17.01.2025 №7.25-3/19/14/328 «Про зміну інформації в податковому повідомленні-рішенні», яким повідомлено ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» про зміну суми грошового зобов`язання, внесену прописом та зазначену у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74, містить відомості про обставини, які виникли після прийняття оспорюваного рішення, тому він не може бути прийнятий як доказ у справі. Зміст вказаного листа свідчить про те, що відповідач визнає помилковість вказаного податкового повідомлення-рішення, оскільки повідомляє про його виправлення. Діюче законодавство не передбачає можливості внесення змін до податкового повідомлення-рішення листом чи усним повідомленням в момент вручення.

Зазначає, що відповідач зіслався на абстрактне "європейське законодавство", відповідно до якого поняття «транспортні витрати» включає всі витрати, як основні (main), так і непрямі витрати (incidental), здійснені у зв`язку із переміщенням товарів. Наведена норма статті 929 ЦК України передбачає можливість надання експедитором додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в тому числі і зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення. Однак, вказана норма не ототожнює таке зберігання із транспортуванням, оскільки визначає його саме додатковою послугою. Посилання на Методичні рекомендації та зроблений на їх підставі висновок про те, що плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів не заперечується позивачем, однак не спростовує протиправність включення до митної вартості витрат на зберігання.

Також представник позивача не погоджується з розрахунками донарахованих сум ПДВ та мита.

Тернопільською митницею направлено суду додаткові пояснення з уточнюючим розрахунком донарахованих сум податків та зборів. Також зауважено, що позивачем при визначенні митної вартості товарів включалися суто витрати по перевезенню без включення витрат в порту (розвантаження з морського судна, зберігання на складі в порту, навантаження на автомобільний та/або залізничний транспорт та організація інших експедиційних робіт (оформлення митних документів, оформлення транзитної декларації, гарантійний лист за процедуру транзиту, плата за розподіл навантаження, плата за обробку терміналу, тощо)).

Стосовно плати за несвоєчасне повернення контейнерів, то відповідач посилається на статтю 149 КТМ України та вказує, що імпортер зобов`язаний враховувати фактичну суму транспортних витрат незалежно від того, ким вони понесені. Таким чином, при умовах поставки FOB-Шанхай в митну вартість повинні входити такі додаткові витрати як плата за вимушений простій транспорту (демередж) та інші надбавки до тарифу (за перевезення в високий сезон, зимній сезон, військова надбавка, надбавка за безпеку, надбавка за піратський ризик, паливна надбавка та інше).

Відповідач зазначив, що з метою отримання методологічної допомоги стосовно порядку включення до складу митної вартості зазначених вище витрат, Тернопільська митниця 24.01.2025 звернулась із листом до Державної митної служби України. На час розгляду справи у суді відповідь не надана.

Ухвалою суду від 11.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи для ознайомлення з поданими документами відповідачем, витребувано додаткові докази у позивача та продовжено процесуальний строк розгляду справи на 10 днів.

На виконання вимог ухвали суду від 11.02.2025 представником позивача надані суду копії договорів, включення витрат по яких до митної вартості товарів є спірним у цій справі.

У судових засіданнях, що відбувалися у цій справі, 16.01.2025, 25.02.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заявах по суті справи. Вважає, що митне законодавство не передбачає включення витрат на зберігання товару за кордоном до складових митної вартості товару, це є допоміжною діяльність в межах транспортно-експедиторських послуг та не може входити в складову транспортування, навантаження, вивантаження, обробку товару при визначенні митної вартості товару.

Представники відповідача, кожен зокрема, проти позову заперечили з підстав, викладених у заявах по суті справи та додаткових поясненнях. Наполягали, що зберігання товару в ході його навантаження/розвантаження, обробки, оформлення при транспортуванні до митної території України з організацією інших експедиційних робіт є невід`ємним процесом у ланцюгу доставки товару, і є витратами, що входять до складових митної вартості товару.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» () зареєстроване як юридична особа з 25.10.2004, основним видом діяльності є виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства (а.с.194).

На підставі наказу Тернопільської митниці від 16.08.2024 № 136 проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період діяльності з 01.06.2019 по 31.08.2024, за результатами якої складено акт від 01.11.2024 № 8/24/7.25-19/33198605 (а.с.65-98).

Під час проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів митницею було встановлено, що міжнародні перевезення вантажів в митному режимі «імпорт» ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» здійснювались змішаним транспортом: морські перевезення, залізничні та/або автомобільні перевезення на умовах CFR, FOB, CIF, FCA, EXW згідно з правилами Інкотермс.

На зазначених умовах поставки товари перевозилися морським транспортом в контейнерах, у портах з подальшим перевантаженням на автомобільний або залізничний транспорт та направлялись до ближньої станції на митному кордоні України. До місця призначення товари прибували в автомобільному транспорті українськими та іноземними перевізниками (у більшості випадків організацію перевезень забезпечували експедитори).

Митна вартість ввезених позивачем вантажів визначалась за ціною договору, а також із застосуванням резервного методу, які передбачають включення (коригування) до митної вартості витрат, визначених підпунктами 5-7 частини десятої статті 58 МК України.

Перевіркою встановлено, що всі товари імпортувалися на адресу ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» на зазначених вище умовах. Транспортування товарів до покупця здійснювалося за його рахунок шляхом укладання договорів на транспортні та транспортно-експедиційні послуги, вартість яких оплачувалась ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник».

Під час перевірки правильності декларування митної вартості товарів, що імпортувалися на митну територію України ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», здійснювалося співставлення даних про вартість перевезень, врахованих при визначенні митної вартості товарів, зазначених в рахунках та довідках від перевізників та експедиторів, які подавались митниці разом з відповідними митними деклараціями, із даними, зазначеними у первинних бухгалтерських та банківських документах Товариства, а також в копіях первинних бухгалтерських документів, отриманих на запити Тернопільської митниці від перевізників та експедиторів, які здійснювали транспортні та транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів на адресу ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник».

У ході проведення перевірки митницею було встановлено наявність у ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» 26 актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) від експедиторів ТОВ «Фьорст Вей», ПП «Ферст Вей», ТОВ «Ітеріс», Terramar (Польща), Ad REM Lez (Латвія) за надані додаткові послуги за межами митної території України, із зазначенням: «зберігання контейнерів з товаром у порту Константа», «організація експедиційної служби, зберігання», «компенсація витрат за експедиційні послуги за межами України», «компенсація вартості перевезення вантажу», «зберігання на складі» за межами України, «організація надання послуг по зберіганню товару в районі морських портів», «компенсація додаткових витрат за міжнародні транспортно-експедиційні послуги», «інші експедиційні послуги», «використання контейнерів по дату повернення» за межами України, «плата за передачу терміналу», які вважаються витратами, пов`язаними з транспортуванням оцінюваних товарів, та які не були включені до складу митної вартості відповідних товарів під час їх митного оформлення. Рахунки на оплату покупцеві та акти надання послуг експедиторами виставлялись, як правило, до моменту митного оформлення товарів або безпосередньо в день митного оформлення митної декларації, а також після завершення митного оформлення.

Товариством не включені витрати, що включаються до складових митної вартості, по таких документах експедиторів:

акти надання послуг ТОВ «Ітеріс» від 04.07.2022 № 1235, від 05.08.2022 № 1237, від 05.08.2022 № 1236, від 05.08.2022 № 1252, від 05.08.2022 № 1249;

акт № 05/07/043/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.07.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт № 05/08/136/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт № 05/09/066/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.09.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт № 05/09/101/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.09.2022 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.09.2022 № 863 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 950 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 941 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2022 № 943 ТОВ «Фьорст Вей»;

акт № 05/11/058/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17.11.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт № 0020629 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2022 UAB «AD REM LEZ»;

акт № 05/12/021/22 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.12.2022 TERRAMAR Sp z.o.o.;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.12.2022 № 0020733 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.12.2022 № 0020867 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.01.2023 №05/01/087/23 TERRAMAR Sp z.o.o;

акт надання транспортно-експедиторських послуг від 02.02.2023 № 66 ПП «Ферст Вей»;

акт надання транспортно-експедиторських послуг від 20.02.2023 №138 ПП «Ферст Вей»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 08.12.2023 № 0025390 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 18.01.2024 №140 ПП «Ферст Вей»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.03.2024 № 0026614 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.03.2024 № 0026706 UAB «AD REM LEZ»;

акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.04.2024 № 721 ПП «Ферст Вей».

Як висновок в акті перевірки зазначено, що під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску у вільний обіг митницею встановлено порушення Товариством вимог пункту 2 частини другої статті 52 та підпунктів 5-7 частини десятої статті 58 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 27 221,67 грн та порушення пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України, а саме: заниження бази оподаткування податком на додану вартість через невірне визначення митної вартості товарів, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ на загальну суму 236 871,16 грн.

На підставі акта перевірки від 01.11.2024 № 8/24/7.25-19/33198605 Тернопільською митницею 21.11.2024 винесено такі податкові повідомлення-рішення:

№ UA74, яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 27 831,84 грн, у тому числі податкове зобов`язання 27 221,69 грн, штрафна санкція 610,15 грн (а.с.21-22);

№UA75, яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 296 088,95 грн, у тому числі податкове зобов`язання 236 871,13 грн, штрафна санкція 59217,82 грн (а.с.119-123а).

Позивач оскаржує податкові повідомлення рішення частково (по частині актів виконаних робіт (наданих послуг) ПП «Ферст Вей», ТОВ «Ітеріс», Terramar (Польща), Ad REM Lez (Латвія)), а саме:

№UA74 про донарахування ввізного мита у частині грошового зобов`язання на суму 22 821,40 грн, у тому числі 16 626,12 грн податкового зобов`язання;

№UA75 про донарахування ПДВ в частині 133 066,40 грн податкового зобов`язання та 33 266,60 грн штрафних санкцій.

При з`ясуванні обставин справи судом встановлено, що Тернопільською митницею у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74, яким донараховано ввізне мито, допущено описку у написані загальної суми грошового зобов`язання прописом та зазначено «тридцять чотири тисячі двадцять сім гривень 12 копійок» (34 027,12 грн), замість правильного 27 831,84 грн. При цьому у розрахунку грошових зобов`язань та в самому податковому повідомленні рішенні у цифровому варіанті суми донарахованого збору вказані правильно, описка допущена лише у варіанті пропису суми словесним способом. Таку описку Тернопільська митниця усунула, направивши ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» відповідний лист від 17.01.2025 № 7.25 3/19/14/328 «Про зміну інформації в податковому повідомленні-рішенні», яким повідомлено про допущену описку у написанні прописом суми грошового зобов`язання, зазначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74 (а.с.151).

З огляду на визначені суми податкового зобов`язання та штрафу у податковому повідомленні-рішенні від 21.11.2024 №UA74 (27 221,69 грн + 610,15 грн = 27 831,84 грн), які повністю відповідають розрахунку до цього рішення, суд вважає, що дійсно мала місце описка у написані прописом суми грошового зобов`язання, яку відповідач усунув у належний спосіб, а тому позовна вимога представника позивача про скасування цього податкового повідомлення-рішення в частині помилкового нарахування податкового зобов`язання по ввізному миту в сумі 6 195,28 грн (34 027,12 грн 27 831,84 грн = 6 195,28 грн) як помилково визначене не підлягає до задоволення, бо фактичного донарахування ввізного мита на цю суму немає.

Решта доводів сторін стосується правомірності невключення позивачем при визначенні митної вартості товарів «непрямих витрат» пов`язаних транспортуванням товару до митної території України, таких як: зберігання контейнерів, організація експедиційної служби, зберігання, зберігання на складі, організація надання послуг по зберіганню товару в районі морських портів, компенсація додаткових витрат за міжнародні транспортно-експедиційні послуги, інші експедиційні послуги, використання контейнерів.

До спірних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ МК України.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом положень частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частина одинадцята статті 58 МК України передбачає, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Отож, на етапі оформлення митної декларації декларант повинен надати митному органу інформацію про вартість перевезення до пункту ввезення на митну територію України.

Визначення поняття транспортних витрат та їх складових норми Митного кодексу України не передбачають.

Відповідач наполягає на тому, що слід враховувати законодавство Європейського Союзу, яке до поняття «транспортні витрати» включає всі витрати, як основні, так і непрямі витрати, здійснені у зв`язку із переміщенням товарів.

З цього приводу суд зазначає, що Законом України №1629-IV від 18.03.2004 затверджена Загальнодержавна програма адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу. Розділом V визначено, що на першому етапі виконання Програми пріоритетними сферами, в яких здійснюється адаптація законодавства України, є сфери, визначені статтею 51 УПС, зокрема, митне право.

Разом з тим, інших нормативно-правових актів, які б вказували на адаптацію митного законодавства до законодавства Європейського Союзу, не приймалося.

Також суд зазначає, що відповідачем не надано більш конкретнішого посилання на законодавство Європейського Союзу з тлумаченням терміну «транспортні витрати». При цьому таке пояснення, яке надає представник Тернопільської митниці, ідентичне змісту роз`яснення Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України 05.11.2013 № 14693/6/99-99-24-02-04-15 у листі відповіді на звернення Європейської Бізнес Асоціації" щодо надання роз`яснення стосовно включення витрат на транспортно-експедиційні послуги до митної вартості. З порушеного у зверненні питання повідомлялося, зокрема, що порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII ГАТТ. Статтею 929 ЦК України встановлено, що за договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу. Відповідно до законодавства Європейського Союзу поняття "транспортні витрати" включає всі витрати, як основні (main), так і непрямі витрати (incidental), здійснені у зв`язку з переміщенням товарів.

Суд зазначає, що згідно зі статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.

Примітками та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

За митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

У спірному випадку товар (вантаж) позивачем перевозився за такими умовами поставок, зазначених у зовнішньоекономічних контрактах та митних деклараціях, правил Інкотермс:

CIF (вартість, страхування і фрахт) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження (Китай). Продавець зобов`язаний оплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення;

FOB (вільно на борту) відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борт судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення лягають на покупця. Обов`язки покупця - оплатити товар, відповідно до умов договору; нести всі ризики за товар після його розміщення на борту судна до вивантаження на складі покупця, оформити й оплатити перевезення вантажу з порту вивантаження;

FCA (франко - перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишаються на покупцеві;

EXW (франко-завод) обов`язки вантажовідправника мінімальні, обов`язки одержувача - максимальні. На покупця покладаються всі витрати і ризики з транспортування товару прямо від складу/фабрики продавця до місця призначення. Під час морської доставки відправник тільки завантажує товар в контейнер і на цьому його відповідальність закінчується. Обов`язки покупця - прийняти ризики з моменту отримання вантажу на складі/фабриці продавця, оплатити вантажно-розвантажувальні роботи, оплатити транспортні витрати до пункту призначення, тощо.

Перевіркою встановлено, що транспортування товарів здійснювалося морським, залізничним, транспортним сполученнями. Такі обставини визнаються сторонами.

Статтею 133 КТМ України визначено, що за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж із порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Відповідно до статті 148 КТМ України термін, протягом якого вантаж повинен бути навантажений на судно або вивантажений із судна (сталійний час), визначається угодою сторін, а за відсутності такої угоди - нормами, прийнятими в порту навантаження (розвантаження).

Статтею 149 КТМ України визначено, що угодою сторін можуть бути встановлені додаткові, після закінчення терміну навантаження (розвантаження), час очікування судном закінчення вантажних робіт (контрсталійний час) і розмір плати перевізнику за простій судна протягом контрсталійного часу (демередж), а також винагорода за закінчення навантаження (розвантаження) до закінчення сталійного часу (диспач).

За відсутності угоди сторін, передбачена частиною першою статті 149 КТМ України тривалість контрсталійного часу і розмір плати перевізнику за простій, а також розмір винагороди відправнику або фрахтувальнику за дострокове закінчення навантаження (розвантаження) визначаються відповідно до термінів і ставок, прийнятих у відповідному порту.

За відсутності зазначених ставок розмір плати за простій визначається витратами на утримання судна та екіпажу, а винагорода за дострокове закінчення навантаження (розвантаження) обчислюється у половинному розмірі плати за простій.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні визначає Закон України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі Закон № 1955-IV). За визначеннями наведеними у статті 1 цього Закону транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, внутрішнього водного та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Відповідно до статті 8 цього ж Закону експедитори за дорученням клієнтів:

забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України;

фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів;

здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів;

ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів;

організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання;

організовують експертизу вантажів;

здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю;

надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження;

забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників;

здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності;

забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту;

забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат;

здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів;

оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог;

надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством;

надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Статтею 9 Закону № 1955-IV визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 відповідно до Програми реформування системи бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.1998 N 1706, і з метою визначення єдиних засад формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій визначено, що собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.

У підпунктах 8, 10 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиційних, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду), вартість яких включається до вартості перевезень (робіт, послуг); витрати на декларування транспортних засобів і вантажів, оформлення провізних документів, іноземних паспортів, віз та інших дозволів пов`язаних із здійсненням закордонних перевезень; оплата суднових, аеропортових та інших зборів при здійсненні перевезень.

Враховуючи викладене, на переконання суду, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частиною загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, частини десятої статті 58 МК України), Податкового кодексу України (пункту 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення при визначенні митної вартості товарів.

У спірному випадку мова йде про надання Товариству послуг транспортно-експедиторського обслуговування такими експедиторами ТОВ «Ітеріс», TERRAMAR Sp z.o.o., UAB «AD REM LEZ», ПП «Ферст Вей».

В окремих актах наданих послуг є посилання на відповідні договори (контракти в межах яких надавалися послуги) та вказаний зміст наданої послуги, а саме:

договір з ТОВ «Ітеріс» №221021-ТПЗ від 22.10.2021, послуги зберігання контейнерів у порту Константа (акти від 04.07.2022, від 05.08.2022 4 шт) (а.с.25-27);

TERRAMAR Sp z.o.o. надані послуги організація експедиційної служби, зберігання (акти від 19.07.2022, 31.08.2022, 20.09.2022, 26.09.2022, 17.11.2022, 05.12.2022), послуги організація надання послуг по зберіганню товару в районі морських портів (акт від 23.01.2023) (а.с.101зворот-103, 105зворт, 106зворот, 108);

договір з ПП «Ферст Вей» №ПП033/22-11 від 18.11.2022, послуги використання контейнерів по дату повернення (акт від 02.02.2023, 20.02.2023, 18.01.2024, 15.04.2024) (а.с.108зворот-109, 110, 11 зворот);

UAB «AD REM LEZ надані послуги інші експедиційні послуги, зберігання на складі (акт від 08.12.2023), послуги зберігання на складі (акт від 30.11.2022, 09.12.2022), зберігання (акт від 27.12.2022) (а.с.106, 107).

Відповідно до умов договору, укладеного ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» з експедитором ТОВ "Ітеріс" №221021-ТПЗ від 22.10.2021, останній зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень імпортних, експортних, транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу. Експедитор надає Клієнту транспортно-експедиторські послуги відповідно до Закону України № 1955-IV від 01.07.2004 «Про транспортно-експедиторську діяльність», Цивільного та Господарського кодексів України (пункти 1.1, 1.2 договору).

Пунктом 2 цього ж договору до обов`язків експедитора, серед іншого, належать такі: забезпечувати якісне транспортне обслуговування, а також організацію перевезення вантажів Клієнта різними видами транспорту по території України та за її межами відповідно до заявки Клієнта; залучати транспортні засоби та забезпечувати їх подачу в порти, на ж/д станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відвантаження / доставки вантажів; надавати послуги з охорони вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання, організовувати експертизу вантажів, здійснювати страхування вантажів та оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надавати учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; здійснювати розрахунки з портами, транспортними та іншими організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів та інші послуги; оформляти документи та організовувати роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надавати інші допоміжні та супутні перевезенні транспортно-експедиторські послуги; протягом 20 календарних днів після отримання повної оплати наданих транспортно-експедиційних послуг надати Клієнту на підписання акт прийому-передачі наданих транспортно-експедиційних послуг.

Предметом договору, укладеного позивачем з Експедитором TERRAMAR Sp z.o.o. 08.07.2022 №220422, є транспортно-експедиційні послуги, у тому числі: транспортування, перевантаження, вантажна обробка та складування в портах і/або на складах Експедитора; розмитнення; доставка вантажів до/з погодженого місця. За умовами договору послуги включають: повторне завантаження: транспорт/контейнер-склад-транспорт/контейнер; зберігання; додаткові послуги: обгортання стретч плівкою, палетування, маркування, перепакування (параграф 2 договору). Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту наданих послуг (параграф 6).

За умовами договору, укладеного ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» з Експедитором ПП «Ферст Вей» №ПП033/22-11 від 18.11.2022, його предметом є надання Експедитором Клієнту послуг з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) експортних, імпортних, транзитних та інших вантажів Клієнта, в тому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки у портах та надання інших узгоджених сторонами інших супутніх послуг. Експедитор зобов`язується організовувати на підставі заявки Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування вантажів та надати інші узгоджені сторонами послуги (пункт 2.2.1 договору).

Ще один договір був укладений позивачем 23.11.2022 з виконавцем UAB «AD REM LEZ, за умовами якого виконавець представляє замовника при декларуванні товарів на митниці і надання їх для митного оформлення, при оформленні товарів на тимчасове зберігання, митні процедури чи виконання інших дій, санкціонованих митницею, а також надання інших послуг, пов`язаних з декларуванням товарів.

Фактично за останнім договором позивачу надавалися брокерські послуги по оформленні вантажу, при цьому за умовами пункту 2.1.7 по вимозі замовника по окремому договору виконавець зобов`язувався надавати експедиторські послуги, включаючи перевезення вантажів транспортом виконавця.

Судом з`ясовано, що в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), оформлених між ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» та UAB «AD REM LEZ, відсутня вказівка на письмовий договір, а в змісті послуги, як вже зазначав суд, вказані відомості про надані інші експедиційні послуги, зберігання на складі, зберігання. Представник позивача пояснив, що іншого письмового договору з цим суб`єктом господарювання немає, представник відповідача зазначила, що при перевірці теж надавалися пояснення Товариством про усну домовленість між сторонами.

Отож, виходячи з первинних документів, послуги, що надавалися ТОВ «Ітеріс» стосувалися зберігання контейнерів у межах надання транспортно-експедиторських послуг; TERRAMAR Sp z.o.o. - зберігання товару в межах надання транспортно-експедиторських послуг.

У свою чергу, ПП «Ферст Вей» нараховано позивачу плату за використання контейнерів по дату повернення, а в одному випадку ще й компенсацію додаткових витрат за міжнародні транспортно-експедиційні послуги (акт № 138 від 20.02.2023 в частині суми 3693,73 грн).

Щодо виконавця UAB «AD REM LEZ, то ним надані послуги зберігання на складі, одночасно ним надавалися послуги по митному оформлені товарів за кордоном.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що витрати, які понесені ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник», через отримані послуги зберігання від ТОВ «Ітеріс», TERRAMAR Sp z.o.o. та UAB «AD REM LEZ це фактично експедиційні витрати, понесені за межами України та пов`язані з транспортуванням товару до митного кордону України, а тому такі, на переконання суду, як транспортно-експедиційні витрати, понесені за межами України, повинні збільшувати митну вартість товару, що імпортується.

При цьому відсутність у пунктах 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України (які вказують, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України) безпосередньої згадки про витрати на «зберігання» товару (на чому наполягає позивач), не можна вважати достатньою підставою для невключення таких до митної вартості товару, бо все ж зберігання товару в процесі його транспортування слід відносити до загального (збірного) поняття витрат на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, такі витрати безпосередньо пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.

Отож, вартість транспортно-експедиційних послуг, вказаних експедиторами (виконавцями) ТОВ «Ітеріс» в актах від 04.07.2022, від 05.08.2022 4 шт; TERRAMAR Sp z.o.o. в актах від 19.07.2022, 31.08.2022, 20.09.2022, 26.09.2022, 17.11.2022, 05.12.2022, 23.01.2023, UAB «AD REM LEZ в актах від 30.11.2022, 09.12.2023, 27.12.2022, 08.12.2023, що надавалися за межами України в процесі обробки та транспортування товару, мала бути включена позивачем при оформленні відповідних митних декларацій до складових митної вартості товару.

Позивачем понесені витрати в межах організації перевезення імпортованого товару до митної території України, а тому у митниці є підстави вважати, що попередньо заявлена декларантом митна вартість не ґрунтувалася на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю. Як вже вказував суд, відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару.

Такі висновку суду узгоджуються з порядком заповнення декларації митної вартості. Так за правилами заповнення графи 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Тобто мова йде все ж про надання транспортно-експедиційних послуг в межах доставки імпортного товару до митної території України, а не виключно витрат перевізника по перевезенню вантажу.

Такі понесені витрати позивачем впливатимуть на формування ціни товару для продажу в Україні, а тому така вартість має бути і вказана як митна вартість товару для обчислення податків і зборів при їх ввезені на митну територію України.

Ще одна категорія витрат, які поніс позивач, при імпорті товару - це штраф за прострочення термінів використання контейнерів, який виставлений ПП «Ферст Вей» (демередж).

В актах здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 18.01.2024, 02.02.2023, 15.04.2024, 20.02.2023, підписаних з виконавцем ПП «Ферст Вей» за договором від 18.11.2022 №ПП033/22-11, вказано про нарахування плати за використання контейнерів по дату повернення.

У ході розгляду справи представником позивача долучено до матеріалів справи відповідь ПП «Ферст Вей» від 15.01.2025 №0115 на адвокатський запит з конкретизацією наданих послуг за договором №ПП033/22-11 від 18.11.2022. Зі змісту відповіді вбачається, що акти №140 від 18.01.2024, №66 від 02.02.2023, №721 від 15.04.2024, №138 від 20.02.2023 складені на нарахований по вантажах ТОВ «Тернопіль Захід Підшипник» демердж (штраф за прострочення термінів використання контейнерів) відповідно до підпункту 3.2.16 укладеного договору (а.с.131).

За змістом цього пункту договору №ПП033/22-11 від 18.11.2022 клієнт оплачує всі витрати з оплати простою транспортних засобів, демередж/детеншн суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання, зберігання тощо, що виникають в порту призначення, у випадку якщо вантажоотримувач не сплачує їх, в тому числі у зв`язку з його відмовою від вантажу. Також Клієнт зобов`язується оплатити всі затрати, необхідні для повернення вантажу вантажовідправнику / Клієнту та/чи утилізації або продажу вантажу.

Позивач наполягає, що у випадку з ПП «Ферст Вей» має місце саме оплата штрафу за простій контейнерів демередж.

Кодекс торговельного мореплавства України розрізняє поняття сталійного (час, протягом якого вантаж має бути завантажений на судно або вивантажений з нього), контрсталійного (додатковий час на вантаження/розвантаження, встановлений сторонами) і надконтрсталійного часу.

Термін, протягом якого вантаж повинен бути навантажений на судно або вивантажений з судна (сталійний час), визначається угодою сторін, а за відсутності такої угоди - нормами, прийнятими в порту навантаження (розвантаження) (стаття 148 КТМ України).

За приписами статті 149 КТМ України угодою сторін можуть бути встановлені додатковий після закінчення терміну навантаження (розвантаження) час очікування судном закінчення вантажних робіт (контрсталійний час) і розмір плати перевізнику за простій судна протягом контрсталійного часу (демередж), а також винагорода за закінчення навантаження (розвантаження) до закінчення сталійного часу (диспач).

Штраф за контрсталійний час суден стягується в безспірному (безакцептному) порядку після подання відправнику або одержувачу вантажу розрахунку сталійного часу і суми штрафу (стаття 183 КТМ України).

В актах здачі-приймання робіт (наданих послуг) підписаних з виконавцем ПП «Ферст Вей» від 18.01.2024, 02.02.2023, 15.04.2024, 20.02.2023 мова йде про нарахування плати за використання контейнерів по дату повернення.

При морських перевезеннях може мати місце затримка вантажів чи контейнерів, через що додатково власник вантажу може отримати стягнення, які називаються демередж та детеншн. Демередж - це плата, що стягується з вантажу, який залишається на терміналі понад відведений вільний час. Демередж обчислюється з моменту закінчення часу, відведеного для розвантаження або завантаження вантажу на судно в порту. Плата за добове зберігання (демередж) стягується до того моменту, поки вантаж не покине термінал. Саме на це вказують положення статті 149 КМТ України. Детеншен це плата, пов`язана з тривалим використанням контейнера після того, як він був вивезений з терміналу для подальшої доставки в кінцевий пункт призначення, тобто контейнер переходить зі зберігання на простій.

У даному випадку умовами договору, укладеного з ПП «Ферст Вей» №ПП033/22-11 від 18.11.2022, передбачено, що позивач як клієнт оплачує демередж/детеншн суднохідної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання, зберігання тощо, що виникають в порту призначення, у випадку якщо вантажоотримувач не сплачує їх, в тому числі у зв`язку з його відмовою від вантажу. Тому суд погоджується, що у змісті актів здачі-приймання робіт (наданих послуг), підписаних з виконавцем ПП «Ферст Вей» від 18.01.2024, 02.02.2023, 15.04.2024, 20.02.2023, вказана сума компенсації за порушення сталійного часу (затримку вантажу чи затримку контейнерів), а не плата за послугу, яка надається за договором транспортно-експедиторського обслуговування, у зв`язку з цим у спірних правовідносинах демередж не може вважатися витратами на транспортування.

Виходячи з наданого Тернопільською митницею розрахунку донарахованих сум ПДВ та ввізного мита, саме по цих витратах, які не є витратами на відшкодування послуг експедитора, позивачу донараховано суму податкового по ввізному миту 956,84 грн та застосовано штрафну санкцію в сумі 33,13 грн, а всього сума донарахованого грошового зобов`язання склала 989,97 грн, та по ПДВ - податкове зобов`язання 5 378,80 грн та застосовано штрафні санкцій у розмірі 1 344,70, а всього сума донарахованого грошового зобов`язання склала 3 723,50 грн (а.с.168-169).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що лише у цій частині оскаржувані податкові повідомлення-рішення Тернопільської митниці підлягають до скасування, в іншій оскаржуваній частині рішення є правомірними.

Отож, позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

№UA74 про донарахування ввізного мита у частині грошового зобов`язання на суму 989,97 грн, у тому числі 956,84 грн податкове зобов`язання, 33,13 грн штрафні санкції;

№UA75 по ПДВ в частині грошового зобов`язання 6 723,50 грн, у тому числі 5 378,80 грн податкове зобов`язання, 1 344,70 грн штрафні санкції.

Позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що суд задовольняє позов частково, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивач заявив позовну вимогу майнового характеру про скасування податкових повідомлень-рішень на загальну суму 189 154,40 грн та сплатив мінімальний розмір судового збору у сумі 3028,00 грн. Суд задовольняє позовні вимоги частково, скасовуючи податкові повідомлення-рішення на загальну суму 7 713,47 грн, що становить 4 відсотка від заявленої суми позовних вимог. Тому судовий збір, який підлягає стягненню на користь Товариства з Тернопільської митниці, складає 121,12 грн

Стосовно витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн (враховуючи часткове задоволення позовних вимог), то позивач не надав жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат, а також позивачем не подано заяви у порядку частини третьої статті 143 КАС України про те, що з поважних причин докази, які підтверджують розмір понесених ним судових витрат, будуть подані після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отож, оскільки доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, позивач не вказав про наявність поважних причин, які б перешкоджали поданню доказів на підтвердження вказаного у позові орієнтовного розміру витрат на правничу допомогу, то в цій частині стягнення судових витрат слід відмовити позивачу.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024 №UA74 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на суму 989,97 грн, у тому числі податкове зобов`язання 956,84 грн, штрафна санкція 33,13 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської митниці від 21.11.2024 №UA75 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 6 723,50 грн, у тому числі податкове зобов`язання 5 378,80 грн, штрафна санкція 1 344,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» судовий збір у розмірі 121,12 грн (сто двадцять одна грн 12 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопіль Захід Підшипник» (вулиця Текстильна, 34, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46010, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Відповідач: Тернопільська митниця (вулиця Текстильна, 38, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46004, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.