Справа № 522/20724/24-Е
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 22.11.2024 року через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № АВ/22425 від 11.11.2024 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.11.2024 року щодо позивача було складено постанову № АВ/22425 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000 грн. Постанову вважає незаконною, оскільки при її складенні були порушенні норми матеріального та процесуального права, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на доказ порушень ОСОБА_2 , не встановлено факт реального моменту дізнання позивачем про його право на відстрочку та сповіщення про дане права Відповідача.

Матеріали позову отримано суддею 25.11.2024 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05.12.2024 року.

У судове засідання 15.01.2025 року з`явився ОСОБА_1 , позов підтримав та просив задовольнити. Також пояснив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 11.11.204 року о 18:00 год., між тим він був присутній у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 року о 16:15 год., про що було здійснено відповідний запис в журналі відвідувачів працівником ТЦК та коли він зайшов до кабінету до 18.00 то йому повідомили що справа вже була розглянута у його відсутність. Дані про його присутність у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 року наявні у Журналі обліку відвідувачів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

Розгляд справи відкладено на 24.02.2025 року.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію Витягу з Журналу обліку відвідувачів/Журналу відвідувань, який містить відомості щодо присутності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 року з зазначенням часу.

У судове засідання 24.02.2025 року сторони не з`явилися, ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку через систему «Електронний суд», про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала про відкриття провадження з додатками отримана відповідачем 27.11.2024 року о 15:45 год., що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (а.с. 35).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 07 листопада 2024 року було складено протокол № АВ/21987 про адміністративне правопорушення, згідно якого 07 листопада 2024 року о 17 год 30 хв. в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, при особливому звернені до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , у порушення п.п. 8, п. 1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме, отримавши статус утримувача батька з інвалідністю ІІ групи від 19 серпня 2024 року, не повідомив, у семиденний строк, про право на відстрочку від мобілізації, та не оформив її, згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 11 листопада 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 9-10).

Згідно пояснень позивача, зазначених у протоколі, він з викладеним в протоколі не погоджується, адже відсутній склад правопорушення в його діях. Ним були вчинені всі необхідні дії для того, щоб повідомити ТЦК та СП про наявність в нього відстрочки.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 (далі - Інструкція), під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Між тим на другій сторінці Протоколу зазначено, що зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, роз`яснено, повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , який не є особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

11 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 складено постанову № АВ/22425 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у якій встановлено: «07листопада 2024 року о 17 год 30 хв. в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, при особливому звернені до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , у порушення п.п. 8, п. 1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме, отримавши статус утримувача батька з інвалідністю ІІ від 19 серпня 2024 року, не повідомив, у семиденний строк, про право на відстрочку від мобілізації, та не оформив її, згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Накладено штраф у розмірі 17 000 грн. (а.с. 9)»

У відповідності до ст. 245 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП визначено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до вимог Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (п.п. 8 п. 1 Правил станом на дату складання постанови)

Суд встановив, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 мав статус військовозобов`язаного та перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягом із застосунку «Резерв+» (а.с. 14)

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відповідно до ч. 8 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. (п. 34 ч. 1 ст. 7 ЗаконуУкраїни «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Таким чином, військовозобов`язаний в семиденний строк з моменту зміни персональних даних (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів») повинен повідомити про це орган, де він перебував на військовому обліку.

Позивач посилається на те, що відповідачем при притягненні його до адміністративної відповідальності не були враховані надані ним документи, які підтверджують, що його батько визнаний особою з інвалідністю ІІ групи (дата), що відповідно до пункту 13 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" надає йому право на відстрочку від мобілізації.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаніякі мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

З позову вбачається, що позивач дізнався про наявність в нього права на відстрочку відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» лише 10.09.2024 року: під час особистої розмови Батько позивача повідомив, що він 19.08.2024 року пройшов огляд МСЕК, де його було визнано інвалідом ІІ групи, та попросив в подальшому доглядати за ним та утримувати його, адже через свою хворобу він не має змоги самостійно організовувати свій побут через фізичні вади та не може стабільно працювати, щоб отримувати достатньо грошей для життя. Наведений факт підтверджується належним чином завіреною заявою Батька, яка долучена до позову. (а.с. 11)

З постанови також вбачається, що позивач у семиденний строк з моменту отримання статусу утримувача батька не повідомив про своє право на відстрочку.

Водночас, відповідно до п.п. 56, 57 Порядок № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії-керівник районного (міського)територіального центрукомплектування тасоціальної підтримки (відокремленоговідділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до п. 58 Порядок № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені уперелікузгідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 59 Порядок № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 60 Порядок № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Позивач отримав від свого батька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , необхідні документи/їх копії, після чого 11.09.2024 року ним було надіслано поштою на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву від 10.09.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з додатками:

- Копія довідки серії 12 ААД № 076440 від 19.08.2024 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (що надана батьку заявника) - засвідчено посадовою особою Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»;

- Копія військово-облікового документу заявника;

- Копія свідоцтва про народження заявника - засвідчено нотаріально;

- Копія паспорту заявника - засвідчено нотаріально;

- Копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника - засвідчено нотаріально;

- Копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року по справі № 522/3337/20 про розлучення батьків заявника;

- Копія паспорту батька заявника - засвідчено нотаріально;

- Копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків батька заявника - засвідчено нотаріально.

Відправлення Відповідачу та отримання ним вищезазначеної заяви з додатками підтверджується документальними доказами, які надані до позову, а саме: описом вкладення у цінний лист № 215, накладною № 215, фіскальним чеком № 215 від 11.09.2024 року (11:31:11 годин) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 215 (трек-номер самого повідомлення - 178) (а.с. 27)

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що він дізнався про своє право на відстрочку 10.09.2024 року з розмови зі своїм батьком, оскільки зазначені доводи не доведені належними та допустимими доказами та не є поза розумним сумнівом.

Однак суд зауважує, що було порушено саме процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З наданих у судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 11.11.204 року о 18:00 год., між тим позивач був присутній у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 року о 16:15 год., про що було здійснено відповідний запис в журналі відвідувачів працівником ТЦК та коли він зайшов до кабінету о 18.00, то йому було повідомлено, що справа вже була розглянута у його відсутність.

Суд, у зв`язку з такими обґрунтуванням, ухвалою від 15.01.2025 року витребував у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію Витягу з Журналу обліку відвідувачів/Журналу відвідувань, який містить відомості щодо присутності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024 року з зазначенням часу.

Станом на момент розгляду справи (24.02.2025 року), витребуванні докази до суду не надійшли.

Таким чином пояснення позивача не спростовані відповідачем згідно ст. 77 КАС України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 248 Кодексу України про адміністративні розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст. 258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Належних доказів стосовно належного повідомлення позивача у спосіб та порядку, встановленого процесуальним законодавством про розгляд адміністративних справи відповідач не надав.

Виходячи із норм викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідач будь - яких доказів на підтвердження законності винесення спірної постанови суду не надав, правом надання відзиву не скористався, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Окрім того, у примітці до ст. 210 КУпАП зазначено, що положення ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Тобто, розгляд справ відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справ, що в силу приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За таких обставин, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд доходить висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне визнати постанову протиправною та скасувати її, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.

З урахуванням задоволення позову, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений судовий збір.

Таким чином вимога позивача про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 605,60 грн. У частині стягнення комісії у розмірі 10,90 грн. за сплату судового збору суд відмовляє, оскільки це не є судовими витратами відповідно до чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 19, 55, 63 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 9, 210, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 118, 122, 123, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову № АВ/22425 від 11 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. та закрити провадження по зазначеній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 28.02.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.