Справа № 280/2227/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 280/2227/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТАР» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТАР» звернулось до суду із адміністративним позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Постанову Південно-Східного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ДН/35483/0003/НП/СП-ФС від 29.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було здійснено захід державного нагляду(контролю) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-СТАР» та винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Зазначає, що про проведення заходу державного нагляду (контролю) позивач не повідомлявся, направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду(контролю) позивач не отримував та не ознайомлювався з ним, вимогу про надання документів - позивач не отримував, постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення позивач не отримував. У зв`язку з чим вважає, що постанова Південно-Східного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ДН/35483/0003/НП/СП-ФС є протиправною та підлягає скасуванню.

15.04.2024 позивачем було подано до суду заяву про зміну підстав позовної заяви, в якій вказано наступне: по-перше, що підставою для проведення позапланового заходу (інспекційного відвідування) було звернення ОСОБА_1 , тобто підставою для проведення позапланового заходу державного контролю було звернення громадянина про порушення відносно нього законодавства про працю. В свою чергу, як вбачається з направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю та постанови про накладення штрафу, відповідач вийшов за межі предмета інспекційного відвідування та здійснював перевірку оформлення інших працівників та інших питань, які не були заявлені в зверненні. Зазначає, що перевірка усіх працівників позивача та інших питань, які не вказувались у звернені, не можуть предметом перевірки. Зазначає, що направлення та наказ не відповідає вимогам законодавства , адже не відповідають змісту звернення і не містять вказівки на те, що позаплановий захід здійснюється з питань перевірки оформлення та виплати заробітної плати відносно особи, яка подала звернення. По-друге, зазначає, що спосіб заходу визначений у направленні не відповідає фактично проведеній формі заходу. У направлені на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) зазначається форма заходу перевірка. У постанові про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення зазначається, що інспекторами здійснено вихід за фактичним місцем здійснення господарської діяльності торгівлі магазинів мережі «ВИНА СВІТУ», тобто фактично до позивача було застосовано таку форму заходу державного контролю, як інспектування, а саме інспекційне відвідування. По-третє, позивач зазначає, що відповідачем порушено ч.3 ст.6, ч.5 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: позаплановий захід державного нагляду здійснювався без присутності керівників позивача або його уповноважених осіб та керівника позивача або його уповноважених осіб не було ознайомлено з підставами проведення позапланового заходу та не було направлено направлення про проведення позапланового заходу. По-четверте, позивач зазначає, що відповідач не направив позивачу акт про неможливість проведення заходу державного контролю та не надав докази, що підтверджують направлення позивачу цього акту. По-п`яте, розгляд справи про притягнення до відповідальності позивача та накладення штрафу було здійснено без повідомлення позивача. Зазначає, що повідомлення Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафу на адреса позивача не направлялось, відповідач у відзиві на позовну заяву також не зазначає, про те, що ним здійснювалось повідомлення позивача щодо розгляду справи про накладення штрафу. По-шосте, відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначалося, що ним здійснювалося направлення позивачу постанови про накладення штрафу. Зазначає, що матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів направлення позивачу постанови про накладення штрафу, що вказує на те, що відповідачем порушено п.6 Порядку №509 та проведено розгляд справи без повідомлення про це позивача. Просить суд прийняти до розгляду дану заяву та врахувати при розгляді справи з урахуванням доводів викладених у позовній заяві.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірна постанова була прийнята останнім з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.10.2023 Південно-Східним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці розпочато захід державного нагляду (контролю) відносно позивача.

29.11.2023 було винесено Постанову №ПС/ДН/35483/0003/НП/СП-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відносно ТОВ «ВАЙН-СТАР».

Підставою винесення Постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення зазначено наступне: у зв`язку з ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких, передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом перевірки, їх завірених об`єктом відвідування копій, неможливо провести позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки у ТОВ «ВАЙН-СТАР», про що складено Акт про неможливість проведення заходу державного контролю №ПС/ДН/35483/0003/НП від 25.10.2023. Таким чином, ТОВ «ВАЙН-СТАР» не дотримано вимог частини першої статті 259 КЗпП України, згідно з якою: «Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Вищезазначене свідчить про недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні».

Позивач не погодившись з винесеною постановою №ПС/ДН/35483/0003/НП/СП-ФС від 29.11.2023 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 ( далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Приписами п. 4 Порядку № 509 встановлено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови були висновку відповідача про те, що позивачем не були надані на вимогу №ПС/ДН/278/ПС-З3К/0003 від 12.10.2023 книги, реєстри та документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом перевірки, їх завірених об`єктом відвідування копій, у зв`язку з чим неможливо провести позаплановий захід державного контролю у формі перевірки.

Між тим, позивачем у позові, що позивач зазначає, що відповідачем порушено ч.3 ст.6, ч.5 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: позаплановий захід державного нагляду здійснювався без присутності керівників позивача або його уповноважених осіб та керівника позивача або його уповноважених осіб не було ознайомлено з підставами проведення позапланового заходу та не було направлено направлення про проведення позапланового заходу. По-четверте, позивач зазначає, що відповідач не направив позивачу акт про неможливість проведення заходу державного контролю та не надав докази, що підтверджують направлення позивачу цього акту. По-п`яте, розгляд справи про притягнення до відповідальності позивача та накладення штрафу було здійснено без повідомлення позивача. Зазначає, що повідомлення Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафу на адреса позивача не направлялось.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509).

Пунктами 2-8 Порядку №509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Питання застосування п. 6 Порядку №509, а саме зміст обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягається до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення вже було предметом розгляду Верховним Судом.

Зокрема у постановах від 12.06.2019 у справі №813/3415/18, від 30.09.2020 у справі №540/635/19 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«... що положення п. 6 Порядку №509 покладає обов`язок повідомлення особи, яка притягається до відповідальності про час та місце розгляду справи, на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.»

«….саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.

З огляду на це, обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

« Зясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягається до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.»

Подібних висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 22.11.2021 (справа №821/143/17), від 18.11.2021 (справа №813/1770/18), від 10.08.2022 (справа №640/8301/19), від 14.06.2023 (справа №280/3058/19).

Як встановлено судом першої інстанції, і не заперечується сторонами, згідно наданої відповідачем накладної та опису поштового відправлення №080 вбачається, що направлення на проведення позапланового заходу було направлено позивачу 12.10.2023 в один день з першим інспекційним відвідуванням.

Доказів, що ТОВ «ВАЙН-СТАР» отримувало повідомлення про розгляд справи відповідачем до суду не надано.

При цьому ухилення позивача від одержання такого повідомлення матеріалами справи встановлено не було.

За таких обставин, позивача було позбавлено права на участь у розгляді справи та права на захист своїх прав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що в порушення вимог Порядку №509 розгляд відповідачем справи відбувся за відсутності позивача та відсутності даних про його поінформованість про такий розгляд.

Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 160/4784/19 дійшов висновку, що даючи оцінку рішенню посадової особи територіального органу Держпраці за наслідками перевірки, окрім правомірності, власне вимог цього рішення (з огляду на правовий статус Держпраці та її територіальних органів), важливо з`ясувати, серед іншого, дотримання процедури проведення цієї позапланової перевірки. У такому контексті слід зважити на те, на якій підставі призначено цю перевірку, що було предметом перевірки, чи оформлено відповідні документи на проведення позапланової перевірки, чи ознайомлений суб`єкт господарювання про проведення позапланової перевірки та її предмет.

Тобто з`ясування дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) є важливим питанням в таких спорах.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності з`ясування судом дотримання процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №804/2956/17, від 07.06.2021 у справі №520/1814/19, від 04.08.2021 у справі №814/409/18.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення позапланової перевірки (інспекційного відвідування) позивача було звернення ОСОБА_1 , який повідомив про те, що є колишнім працівником ТОВ «ВАЙН-СТАР» з 25.10.2022 по 10.07.2023. Зазначає, що за цей період йому не було сплачено заробітну плату у розмірі 80 000 гривень, замість 18 000 гривень, сплачували 8 000 гривень. Крім цього, зазначає, що йому не було виплачено відпускні, у розмірі, визначеному законодавством та було відмовлено в офіційному оформлені, що призвело до незаконного звільнення. Просить прийняти заходи щодо повернення грошових коштів.

Тобто, підставою для проведення перевірки було зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

В свою чергу, як вбачається з направлення на проведення перевірки суб`єкта господарювання №ПС/1/21376-23 від 11.10.2023 (а.с. 68) питання інспекційного відвідування є питання оплати праці в частині нарахування та виплати заробітної плати на умовах, визначених трудовим договором, та з питань виявлення неоформлення трудових відносин.

З акту №ПС/ДН/3483/0003/НП (а.с. 60-65), вбачається, що предметом інспекційного відвідування є загальне додержання ТОВ «ВАЙН-СТАР» законодавства про працю.

Тобто, під час заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) відповідач вийшов за межі предмета інспекційного відвідування та здійснив перевірку оформлення трудових договорів (контрактів) щодо інших працівників позивача та з питань, які не були заявлені ОСОБА_2 .

Вирішуючи подібні спори, Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 у справі №809/799/17 дійшов висновку, що недотримання вимог абзацу 9 частини першої статті 6 Закону №877-V (щодо з`ясування під час проведення позапланового заходу лише тих питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу) та пункту 5 Порядку №295 є порушенням порядку проведення перевірки (інспекційного відвідування) та самостійною підставою для скасування постанов про накладення штрафу, які прийняті на підставі акту, складеного за результатами такої перевірки.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.03.2021 у справі №500/2878/18.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оспорювана у даній справі постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Південно-Східного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ДН/35483/0003/НП/СП-ФС від 29.11.2023, підлягає скасуванню, як така, що прийнята в результаті перевірки, проведеної з порушенням порядку, встановленого законом.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров