Справа № 420/37706/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання прийняти рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати пункт 54 рішення Комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних від 03.05.2024 року №94/168 в частині не призначення ОСОБА_1 іншої 1/2 частини одноразової грошової допомоги від 15 000 000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень, у сумі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 1/2 частини одноразової грошової допомоги у сумі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матір`ю загиблого під час захисту Батьківщини військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після загибелі сина, нею була написана заява на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно витягу із протоколу засідання, Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.05.2024 року №94/168, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги:

Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168:

54. Матері загиблого 26.08.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 05.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 05.03.2024 №321/КІ72218 в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн., в сумі 7 500 000 (Сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.

Позивачка зазначає, що батько загиблого військовослужбовця помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.07.2020 року серії НОМЕР_2 , вказане свідоцтво було скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому, будь-яких інших отримувачів одноразової грошової допомоги, окрім неї - немає. Саме тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у повному обсязі, яка їй виплачена не була, що і стало підставою для звернення до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 11.12.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.01.2025 року за вхід.№ЕС/5699/25 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача. Згідно наданих ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд комісії МО України документів(вих.№943/2375 від 22.01.2024) для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги вбачається наступне:

20 грудня 2023 року мати загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Слід звернути увагу на те, що у п.1 та п.9 позивач не вказала інформацію про батька військовослужбовця та не надала до заяви документ про смерть батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

А тому у документах наданих на розгляд комісії Міноборони ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначено відомості про батька військовослужбовця, які взяті із свідоцтва про його народження, а у розділі 9 Примітка зазначено, що він за оформленням ОГД не звертався.

Міноборони вважає, що комісія Міноборони на момент прийняття рішення діяла правомірно і права позивача не порушила, а через відсутність документального підтвердження у комісії МО України інформації про батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ОСОБА_4 , 1967 р.н., друга частина одноразової грошової допомоги залишилась нерозподіленою (зарезервованою).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 ; батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 01.11.2023 №317 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.08.2023.

20.12.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

22.01.2024 за №943/2375 ІНФОРМАЦІЯ_6 підготовлена та направлена Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися зо ОГД щодо загиблого ОСОБА_2 .

Відповідно витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.05.2024 року №94/168, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги:

Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168:

54. Матері загиблого 26.08.2023 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 05.09.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 05.03.2024 №321/КІ72218 в розмірі 1/2 частини 15 000 000 грн., в сумі 7 500 000 (Сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки, за положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Змістом спірних правовідносин є наявність права у ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина - ОСОБА_2 у повному обсязі, тобто у розмірі 15000000,00 грн., з урахуванням виплаченої частини.

Відповідно до частини другої статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на:

військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частин першої, другої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 Постанови №168 визначено установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

На виконання вказаної Постанови наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі Порядок №45).

Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Згідно пункту 1.7. Порядку №45 одноразова грошова допомога (далі ОГД) призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

В розділі III Порядку №45 визначені повноваження органів військового управління щодо призначення та виплати ОГД:

3.1. Районний (міський) ТЦКСП є органом, уповноваженим приймати документи (додаток 2) від осіб, які можуть звернутися за ОГД, оформлювати документи для її призначення та виплати. Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД (додаток 3), подається за підпорядкованістю у обласний (Київський міський) ТЦКСП.

3.2. Обласний (Київський міський) ТЦКСП:

1) є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4). У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин;

2) проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи.

3.3. Фінансово-економічне управління контролює дотримання обласними (Київським міським) ТЦКСП встановлених строків виплати ОГД.

Розділ IV Порядку визначає алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД:

4.1. Члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 20.12.2023 звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_5 та надала всі документи, які передбачені Додатком 2 до Порядку №45.

Тому суд критично ставиться до твердження відповідача щодо ненадання позивачем копії свідоцтва про смерть батька загиблого військовослужбовця, оскільки Додаток №2 не передбачає надання таких документів.

Також твердження відповідача про те, що у п.1 позивач не вказала інформацію про батька військовослужбовця та не надала до заяви документ про смерть батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 суд вважає необгрунтованим.

Так, у п. 1 Заяви, форма якої є затвердженою Порядком №45 (додаток №1), зазначено наступне «Мені не відомо про інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого)/Мені відомо про інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого) (непотрібне закреслити)».

Таке викладення п. 1 є нечіткими та допускає двозначність у його трактуванні.

Філологічний та логічний аналіз цього пункту свідчить про те, що особа повинна повідомити про наявність/відсутність інших членів сім`ї та утриманців загиблого (померлого) на час виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.

Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Це у спірних правовідносинах 26.08.2023.

Станом на цю дату батько не був членом сім`ї, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Поряд з цим, суд зазначає, що Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Принцип правової визначеності, як елемент верховенства права, несе за собою критерії чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, що дозволяє пересічній людини зрозуміти наслідки своїх дій та сформувати варіант поведінки з урахуванням відповідної норми права. Вказаний пункт такому принципу не відповідає.

Тому, позивач заповнюючи Заяву, внаслідок неоднозначності формулювання п. 1, зазначила про відсутність інших членів сім`ї.

Водночас, відповідно до п. 4.2. Порядку №45, районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням.

4.3. Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2).

Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).

4.4. Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.

Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.

В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.

В свою чергу Комісія Міноборони здійснює свої повноваження на підставі «Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», затвердженого Наказом Міністерства оборони України 26.10.2016 № 564.

Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже наведеними нормативно-правовими актами визначена процедура проходження документів для отримання ОГД, визначені органи, які здійснюють певні функції на кожній стадії проходження цих документів.

Підсумовуючи вищенаведене суд зазначає, що процедура оформлення та отримання ОГД розпочинається з надання відповідних заяв особами, які мають право на таку допомогу, до Районного (міського) ТЦКСП.

В межах даної справи відповідна заява була складена та надана позивачем. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ІНФОРМАЦІЯ_6 вказана заява опрацьована та складена Доповідь про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД.

У цій Доповіді, встановлено що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 05.08.2008 та Повного витягу з ДРАЦСГ про народження загиблого від 03.01.2024 №9.

Разом з цим у Доповіді визначено, що ОСОБА_4 є батьком загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 05.08.2008 та Повного витягу з ДРАЦСГ про народження загиблого від 03.01.2024 №9. При цьому, графи щодо дати народження та місця проживання не заповнені.

Отже, Департамент соціального забезпечення МОУ, попередньо опрацювавши документи, як то передбачено Порядком №45, не встановив достовірної інформації про родинні зв`язки загиблого, не отримав додаткові документи та не встановив наявність членів сім`ї на ІНФОРМАЦІЯ_9 день загибелі ОСОБА_2 .

15 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 17 лютого 2022 року №2073-IX «Про адміністративну процедуру» (далі - Закон №2073-IX), який упорядковує відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у спосіб прийняття й виконання адміністративних актів (частина перша статті 1 Закону №2073-IX).

У частині першій статті 4 Закон №2073-IX визначено, що адміністративна процедура здійснюється, зокрема на засадах пропорційності

Відповідно до статті 11 Закону №2073-IX адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час:

1) прийняття адміністративних актів;

2) прийняття процедурних рішень і вчинення процедурних дій.

Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Адміністративний орган зобов`язаний використовувати свої повноваження з метою, з якою такі повноваження надані. Мета, з якою надано повноваження, визначається законом або випливає з його положень.

Частинами 1-3 статті 8 цього Закону передбачають, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 4 та 16 Закону України «Про адміністративну процедуру», одним з принципів адміністративної процедури є принцип офіційності; адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи

Адміністративний орган не може зобов`язувати особу самостійно отримувати документи та інші докази, необхідні для здійснення адміністративного провадження, якщо такий обов`язок не визначено законом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про не повноту з`ясування обставин справи відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 та як наслідок, обов`язок відповідача повторно розглянути заяву позивача в другій частині одноразової грошової допомоги (7500000,00 грн.), яка залишилась нерозподіленою (зарезервованою).

Фактично у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує право позивача на отримання другої частини одноразової грошової допомоги (7500000,00 грн.), але посилається на відсутність свідоцтва про смерть батька загиблого військовослужбовця.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 . Цей доказ є належним та допустимим.

При цьому, ст. 2 ЗУ «Про адміністративну процедуру» визначено, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є єдиним членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а отже в цих правовідносинах відсутні інші варіанти рішення, крім прийняття рішення про виплату позивача другої частини ОГД.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №9362-5516-1432-0595 від 04.12.2024 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання прийняти рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не прийняття рішень про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в повному обсязі у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2023 року та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 15000000,00 (п`ятнадцять мільйонів гривень), з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (адреса: 03049, Київська область, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Міністерство оборони України (адреса: 03049, Київська область, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА