Справа № 500/7490/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7490/24

27 лютого 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправним та скасувати рішення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), оформлене витягом з протоколу №25 засідання атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.10.2024, у звільненні старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю II групи;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю II групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 . Виявивши своє небажання проходити військову службу, позивач 18.10.2024 звернувся до свого прямого командира із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби у запас на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ). Батько позивача - ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААГ №729259 від 08.08.2024 та за медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, відповідно до ЛКК №171 від 28.08.2024. Відповідач відмовив у задоволенні рапорту, що оформлено витягом з протоколу №25 засідання атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.10.2024. Відмова мотивована тим, що необхідність здійснення постійного догляду за вказаною позивачем особою підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК, а не висновком ЛКК закладу охорони здоров`я, наданим позивачем. Крім того у ОСОБА_2 є три рідні брати, які самі не потребують постійного догляду, у зв`язку із цим позивачу відмовлено у звільненні з військової служби. Однак, позивач вказує, що необхідність постійного стороннього догляду за хворим батьком може підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК. Також позивач разом із рапортом надав відповідачу необхідні документи щодо неможливості рідними братами здійснювати догляд за ОСОБА_2 ,

За вказаних обставин, позивач вважає відмову у звільненні його з військової служби за абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 23.12.2024 Військова частина НОМЕР_2 отримала 25.12.2024, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 27.02.2025 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці розгляд справи продовжено за межами строків, передбачених ч.1 ст.258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 з 15.03.2022 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема з 31.03.2022 - у Військовій частині НОМЕР_2 .

18.10.2024 позивач звернувся до свого прямого командира із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби у запас на підставі абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ щодо необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико - соціальної експертної комісії чи лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту позивач додав:

нотаріально засвідчену копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища;

нотаріально засвідчену копію свідоцтва про розірвання шлюбу;

нотаріально засвідчену заяву про обрання особи по догляду за громадянином України ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію висновку №171 про наявність порушення функцій організму по громадянину ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію довідки до акту МСЕК по громадянину ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію висновку ЛКК №171 по громадянину ОСОБА_2 ;

нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 ;

нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження громадянина України ОСОБА_1 ;

копію витягу з реєстру територіальної громади громадянина України ОСОБА_1 ;

нотаріально засвідчену копію картки фізичної особи - платника податків громадянина України ОСОБА_1 ;

копію свідоцтва про смерть громадянина України ОСОБА_3 ;

заяву про відмову здійснення постійного догляду від громадянина України ОСОБА_4 ;

заяву про відмову здійснення постійного догляду від громадянина України ОСОБА_5 ;

заяву про відмову здійснення постійного догляду від громадянина України ОСОБА_6 ;

довідку про склад сім`ї громадянина України ОСОБА_1 ;

довідку про склад сім`ї громадянина України ОСОБА_2 ;

довідку про реєстрацію та фактичне місця проживання громадянина України ОСОБА_7 ;

нотаріально засвідчену копію виписки із акту огляду МСЕК №101080 на громадянина України ОСОБА_2 ;

архівну довідку про народження громадянина України ОСОБА_7 ;

довідку про перебування на обліку у відділі обслуговування громадян ГУ ПФ громадянки України ОСОБА_7 ;

нотаріально засвідчену копію довідки №394 про отримання 3 групи інвалідності громадянином України ОСОБА_6 ;

нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду МСЕК громадянина України ОСОБА_6 ;

нотаріально засвідчену копію пенсійного посвідчення громадянина України ОСОБА_4 ;

нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду МСЕК на громадянина України ОСОБА_4 ;

нотаріально засвідчену копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера громадянина України ОСОБА_4 ;

нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України ОСОБА_4 ;

нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України ОСОБА_6 ;

нотаріально засвідчену копію пенсійного посвідчення громадянина України ОСОБА_5 ;

нотаріально засвідчену копію паспорту громадянина України ОСОБА_5 .

Рапорт позивача від 18.10.2024 з доданими до нього документами був розглянутий на засіданні атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що відображено в витязі з протоколу №25 від 25.10.2024. Зі змісту цього витягу з протоколу слідує, що батько - ОСОБА_2 , 1971 року народження, відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААГ №279259, виданої Збаразькою МСЕК Тернопільського району Тернопільської області, встановлена ІІ група інвалідності з 08.08.2024 про необхідність постійного догляду не зазначено. Відповідно до висновку ЛКК №171, виданого некомерційним комунальним центром "Скалатський медичний центр" 28.08.2024, потребує постійного стороннього догляду. висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о) від 28.08.2024. Мати розлучена з батьком з 26.01.2001. Рідний брат батька - ОСОБА_2 , 1961 року народження, встановлена інвалідність ІІІ групи, про потребу в постійному догляді не вказано. Рідний брат батька - ОСОБА_5 , 1960 року народження. Рідний брат батька - ОСОБА_4 , 1965 року народження, встановлена інвалідність ІІІ групи, про потребу в постійному догляді не вказано.

Згідно з рішенням атестаційної комісії рапорт позивача залишено без реалізації, оскільки необхідність постійного стороннього догляду за дорослим підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК. Необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком ЛКК. У довідці МСЕК про потребу в постійному догляді не зазначено. Також є інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, а саме - рідні брати.

08.11.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 (з м.д. АДРЕСА_2 ) склав відомість, якою доведено до ОСОБА_1 рішення атестаційної комісії щодо звільнення з військової служби, а саме надані документи не підтверджують наявність підстав для звільнення з військової служби, а саме: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією не містить рекомендації щодо необхідності постійного догляду, а з огляду на судову практику, Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, Порядок організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09.04.2008 №189, звільнення у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою старше 18 років, повинно підтверджуватись лише відповідним висновком медико-соціальної експертної комісії, а не висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Разом з цим, норма закону передбачає відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, а з доданих документів встановлено, що у ОСОБА_2 є три рідних брати, які самі не потребують постійного догляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом № 2232-XII.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до ч.3 якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п. 2).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Абзацом 13 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з ч.7 ст.26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Стосовно порядку звільнення, п.233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абз.3 п.241 Положення №1153/2008).

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи. При цьому, умовами такого звільнення є відсутність у такої особи з інвалідністю І чи II групи інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або ж, якщо такі особи є, то вони самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У спірних правовідносинах позивач згідно з наданих документів до рапорту обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм батьком, який є особою з інвалідністю II групи.

З поданих до рапорту від 18.10.2024 документів встановлено, що батьком позивача є ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААГ №729259 від 08.08.2024.

Відповідно до висновку №171 від 28.08.2024 (форми № 080-2/о) про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно з висновком ЛКК від 28.08.2024 № 171, виданим некомерційним комунальним підприємством "Скалатський медичний центр", ОСОБА_2 , особа з інвалідністю II групи, потребує постійного стороннього догляду.

Відмовляючи позивачу у звільненні його з військової служби за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, відповідач послався на те, що у довідці МСЕК про потребу в постійному догляді не зазначено, а також є інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, а саме - рідні брати.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №170).

Пунктом 12.11 розділу XII Інструкції №170 передбачено, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Згідно вказаного додатку звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років); документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Отже, Інструкція №170 визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок МСЕК, або ЛКК закладу охорони здоров`я.

Суд зазначає, що визначення терміну "медичний висновок" наведено у п.3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я" від 18.09.2020 № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У п.3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 № 705, термін "медичний висновок" вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.

У п.3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, термін "медичний висновок" визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

В свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до п.19, 24 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

З наведеного вбачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, суд зазначає таке.

Так, Положенням № 1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до п.3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За приписами пп.1 п.11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

В свою чергу, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (п.1 розділу III).

За приписами п.3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:

форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві";

висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-2/о "Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі". Згідно з п.3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації № 027/о "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я" затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі". Згідно з п.2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о "Медична карта амбулаторного хворого №__", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Повноваження лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я визначені ще в одному нормативно-правовому акті - наказі Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667 "Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання", в якій зазначено, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу (далі - висновок ЛКК) видається лікарською консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю.

Аналізуючи повноваження МСЕК, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то на переконання Суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 № 667.

Наведені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 21.02.2024 у справі №120/1909/23 та від 21.02.2024 у справі №120/1909/23 за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання.

Висновок №171 від 28.08.2024 форми №080-4/о підтверджує потребу особи в наданні їй соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. При цьому сам по собі висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі за формою №080-4/о не свідчить про потребу особи в постійному догляді, для цілей застосування пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, та підлягає врахуванню з результатами комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Водночас, позивачем до рапорту на підтвердження необхідності постійного догляду за батьком було надано також висновок ЛКК №171 від 28.08.2024, який містить зазначення про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем подано разом із рапортом про звільнення документи, що підтверджують необхідність постійного догляду за батьком, який є особою з інвалідністю IІ групи.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка до акту огляду МСЕК серія 12ААГ №729259 від 08.08.2024, не містить рекомендації, щодо необхідності здійснювати постійний догляд за даною особою, оскільки, враховуючи вищенаведені положенням та висновки Верховного Суду, таким документом в даному випадку може бути висновок ЛКК.

Тому, суд висновує, що відмовляючи позивачу відповідач не надав належну правову оцінку щодо підстав звільнення позивача з військової служби згідно з висновком ЛКК від 28.08.2024 № 171, виданим некомерційним комунальним підприємством "Скалатський медичний центр".

Проте, як на підставу відмови у задоволенні рапорту на підставі абз.13 п абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, також вказано, що норма закону передбачає відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, а з доданих документів встановлено, що у батька позивача ОСОБА_2 є троє рідних братів, які не потребують постійного догляду.

У позовній заяві позивач підтвердив, що у його батька є особи другого ступеня споріднення - три брати: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому зазначив, що ОСОБА_5 є пенсіонером за віком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є особами з інвалідністю ІІІ групи, які проживають окремо від батька позивача.

Однак та обставина, що брати батька позивача є пенсіонером за віку та особами з інвалідністю сама по собі не свідчить про їхню потребу у постійному сторонньому догляді. А вказана обставина, в даному випадку, є обов`язковою для звільнення позивача з військової служби.

Позивач не надав до рапорту від 18.10.2024 докази, які б підтверджували, що брати його батька потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, таких доказів і не надано суду. З наведеного слідує, що факт проживання братів батька позивача (членів сім`ї другого ступеня споріднення для ОСОБА_2 ) окремо від особи, яка потребує постійного догляду, не може бути підставою для звільнення позивача з військової служби під час воєнного стану на підставі абз.13 п абз.12 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-ХІІ.

Суд наголошує, що 02.10.2024 набрали чинності зміни до Інструкції №170, внесені наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 за №1361/42706.

Пунктом 5 додатку 19 до Інструкції № 170 (на день подання рапорту від 18.10.2024 набрали чинності зміни, внесені Наказом від 23.07.2024 №495) передбачено, що у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, подаються такі документи: зокрема, один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивач до рапорту від 18.10.2024 про звільнення з військової служби не надав вказаних вище документів, а саме документи проте, що інші члени сім`ї другого ступеню споріднення самі потребують постійного догляду за висновками МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я, про що зазначено відповідачем у оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту від 18.10.2024, оскільки позивачем не надано всіх належних документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини відповідно до абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, а відтак оскаржувана відмова, оформлена витягом з протоколу №25 засідання атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.10.2024, у звільнені ОСОБА_1 з військової служби за його рапортом відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, ч.2 ст.19 Конституції України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваних дій, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач:

- НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.