Справа № 460/979/25
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2025 року м. Рівне №460/979/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) , в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.12.2024 №94 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій станом на деньїі призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказує, що на день призначення пенсії позивачка працювала у закладі освіти, робота в якому дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Пенсійне забезпечення». Також, зазначає, що має право на виплату одноразової грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 р. ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудвооїх книжки НОМЕР_1 та довідки №992/01-11 від 04.11.2024 року, ОСОБА_1 працювала в Рівненському професійному ліцеї (до 01.01.2003 року Рівненське СПТУ №11) на таких посадах:

- з 25.08.1986 по 26.08.1986 року - на посаді викладача математики;

- з 26.08.1986 року по 04.09.1991 року - на посаді секретаря навчальної частини;

- з 05.09.1991 року по 29.08.1994 року - на посаді комірника інструментального складу

- з 30.08.1994 року по 05.10.2008 року - на посаді викладача математики і інформатики;

- з 06.10.2008 року по 31.12.2009 року - на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини;

- з 01.01.2010 року по 01.02.2015 року - на посаді заступника директора по навчально-виробничій роботі;

- з 02.02.2015 року і до моменту звернення за призначенням пенсії - на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи.

02.12.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкового державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №94 від 10.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 та довідки № 992/01-11 від 04.11.2024 р. виданої Рівненським професійним ліцеєм, ОСОБА_1 з 06.10.2008 р. по 31.12.2009 р., працювала в Рівненському СПТУ №11 на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини. Посада заступника директора з навчально-виробничої частини у вищих навчальних закладах І та II рівня акредитації, професійно-технічних навчальних закладах не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років згідно Постанови КМУ від 04.11.1993 р. №909. По наявних документах у пенсійній справі страховий стаж заявниці становить 42 роки 10 місяців 8 днів, в тому числі стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 28 років 8 місяців 25 днів, що є недостатнім для виплати одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).

Згідно з пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-»ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі Порядок №1191).

Пунктом 2 Порядку №1191 встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з пунктом 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням пенсійного віку, наявністю необхідного страхового стажу, виходом на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17.

Підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій слугувало те, що по наявних документах у пенсійній справі страховий стаж заявниці становить 42 роки 10 місяців 8 днів, в тому числі стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 28 років 8 місяців 25 днів, що є недостатнім для виплати одноразової грошової допомоги. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 та довідки № 992/01-11 від 04.11.2024р. виданої Рівненським професійним ліцеєм, ОСОБА_1 з 06.10.2008р. по 31.12.2009р., працювала в Рівненському СПТУ №11 на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини. Посада заступника директора з навчально-виробничої частини у вищих навчальних закладах І та II рівня акредитації, професійно-технічних навчальних закладах не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років згідно Постанови КМУ від 04.11.1993р. №909.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Відповідно до положень статті першої Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 №2145-VIII законодавство України про освіту ґрунтується на Конституції України та складається із цього Закону, спеціальних законів, інших актів законодавства у сфері освіти і науки та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку. Спеціальні закони - закони України «Про дошкільну освіту», «Про повну загальну середню освіту», «Про позашкільну освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про вищу освіту» (п.26 ч.1 ст.1 Закону).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (Перелік №909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади - директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема,

1. Керівник (директор, завідувач, начальник):

закладу дошкільної (дошкільного підрозділу іншої юридичної особи публічного чи приватного права, які провадять освітню діяльність у сфері дошкільної освіти), загальної середньої, позашкільної (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), професійної (професійно-технічної), фахової передвищої (структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти), післядипломної (підвищення кваліфікації) освіти (у тому числі спеціалізованої освіти) усіх типів незалежно від підпорядкування;

навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи (центру, кабінету), центру професійного розвитку педагогічних працівників, інклюзивно-ресурсного центру, логопедичного пункту, ресурсного центру підтримки інклюзивної освіти, міжшкільного ресурсного центру (міжшкільного навчально-виробничого комбінату), центру соціально-психологічної реабілітації дітей, закладу освіти для осіб, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, приймальника-розподільника для дітей органів Національної поліції, притулку для дітей;

філії закладів і установ, зазначених в абзацах другому і третьому цього пункту.

2. Заступник керівника (директора, завідувача, начальника) з організації освітнього процесу (навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи (частини) закладів та установ, зазначених у пункті 1 цього переліку, їх філій; заступник керівника (директора) з навчально-методичної роботи - керівник навчально-методичного центру державної установи Школа супергероїв; заступник директора з наукового, мистецького, спортивного, військового спрямування (роботи, компоненту) закладу спеціалізованої освіти; заступник директора з навчальної, виховної, навчально-виховної роботи центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю, для дітей з інвалідністю.

Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що посада заступника директора з навчально-виробничої частини, на якій позивач працювала з 06.10.2008 по 31.12.2009 не віднесена до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, адже посада заступника з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання "заступник з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи" зазначена в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" затвердженого, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 та віднесена до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963.

За наведеного, виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про освіту», Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, суд дійшов висновку, що посада заступника директора з навчально-виробничої частини в Рівненському СПТУ №11, яку позивач обіймала з 06.10.2008 р. по 31.12.2009 відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вищевказаний стаж роботи позивача необхідно зарахувати до її спеціального стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ, п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №94 від 10.12.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, з метою відновлення права позивача, пенсійний орган належить зобов`язати зарахувати до спеціального стажу відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 06.10.2008 р. по 31.12.2009 на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини в Рівненському СПТУ №11.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що за наявними документами в пенсійній справі позивача стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років склав 28 років 8 місяців 25 днів, що є недостатнім для виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, з урахуванням періоду роботи з 06.10.2008 по 31.12.2009, спеціальний страховий стаж позивача становить понад 30 років.

Водночас, суд вважає безпідставним зазначати конкретну кількість років, місяців та днів стажу позивача, який підлягає зарахуванню до спеціального, адже такими повноваженнями наділений пенсійний орган та є дискреційними.

У свою чергу, для встановлення підстав для нарахування та виплати позивачу спірної грошової допомоги, суду достатньо, що спеціальний страховий стаж позивача становить понад 30 років.

Отже, враховуючи те, що позивач досягла пенсійного віку, має необхідний страховий стаж, працювала в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії не отримувала, то в даному випадку дотримано всіх необхідних умов для виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, що визначені пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058.

Більше того, право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не залежить та не пов`язується із призначенням особі пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

В свою чергу, частина 2 ст. 9 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №94 від 10.12.2024; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати період роботи з 06.10.2008 р. по 31.12.2009 на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини в Рівненському СПТУ №11 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Оскільки судом встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.12.2024 № 94 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 06.10.2008 р. по 31.12.2009 на посаді заступника директора з навчально-виробничої частини в Рівненському СПТУ №11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл.,46001, ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769)

Суддя С.М. Дуляницька