Справа № 380/10256/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10256/24 пров. № А/857/19041/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року (суддя Мартинюк В.Я, час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №380/10256/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Луганській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , періоду з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р. та зобов`язати відповідача зарахувати до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , період з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р.; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р. на користь спадкоємця ОСОБА_1 .

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо неврахування до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 періоду з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області зарахувати до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 період з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. Зазначає апелянт, що ГУ ПФУ в Луганській області не нараховувало пенсію з 01.08.2014 ОСОБА_2 , оскільки померла на момент смерті не перебувала на обліку. Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. Твердить скаржник, що відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно. На думку скаржника, судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву, в зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду та прийняти нове рішення, відмовивши позивачу в задоволенні позову.

Позивач на апеляційну скаргу відповідача подав відзив, у якому висловив незгоду з доводами апелянта, вважаючи їх безпідставними і необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області по 31.07.2014 року нараховувалась і виплачувалась пенсія ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після 01.08.2014 року пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась і не виплачувалася.

Станом на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Луганській області.

Відповідно до листа п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 22.04.2024 року спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 (а.с. 9).

08.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ГУ ПФУ у Луганській області із заявою, в якій просив здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року (а.с. 11).

Відповідач листом від 15.04.2024 року повідомив позивача, що ОСОБА_2 на момент смерті не перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Луганській області. У листопаді 2021 року Управлінням взято на облік архівну електронну справу померлої ОСОБА_2 для виплати допомоги на поховання. Пенсія з 01.08.2014 року не нараховувалась, оскільки ОСОБА_2 на момент смерті не перебувала на обліку. Норма закону, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня (а.с. 7).

25.04.2024 року представник позивача звернулася до відповідача із запитом, в якому просила надати інформацію про те, на якій правовій підставі ОСОБА_2 не нараховувалась пенсія з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року (а.с. 38).

Відповідач листом від 29.04.2024 року повідомив представника позивача, що за матеріалами електронної справи пенсія ОСОБА_2 виплачена по 31.07.2014 року. На теперішній час надати інформацію щодо підстав призупинення виплати пенсії нема можливості, оскільки територія Луганської області тимчасово окупована Російською федерацією і доступ до архіву паперових пенсійних справ відсутній. З заявою про поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 не зверталася. Пенсійні виплати починаючи з серпня 2014 року по момент смерті не нараховувались (а.с. 42).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , періоду з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р., а також щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи правовідносини, які виникли між позивачем та пенсійним органом в частині права позивача як спадкоємця на ненараховані пенсійні виплати спадкодавцю за період з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р., колегія суддів враховує наступне.

За законодавством України єдиним органом, що призначає (нараховує) пенсію, є Пенсійний фонд України.

Отримання грошових коштів недоотриманих пенсійних виплат, які увійшли до спадкового майна, регулюється спадковим законодавством.

Так, статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Згідно із ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У постанові Верховного Суду від 16.12.2020 по справі №428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Отже, не нараховані за життя суми пенсії, не можуть увійти до складу спадщини.

Також апеляційний суд враховує, що згідно підпунктом 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (зі змінами), до функцій територіальних управлінь віднесено призначення (перерахунок) пенсій, підготовка документів для їх виплати та безпосередньо виплата допомоги на поховання.

Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлений статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058-IV).

Так, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналогічні положення містяться у пункті 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Пенсійним Фондом України від 25.11.2005 №22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть та документи, які підтверджують родинні стосунки та документи які свідчать про проживання з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Згідно частини першої статті 46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Частина друга статті 46 Закону №1058-IV визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком.

У розглядуваній справі судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті вона не перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. У листопаді 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області взято на облік архівну електронну пенсійну справу померлої ОСОБА_2 для виплати допомоги на поховання.

Також встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області протягом розглядуваного періоду з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р. не нараховувало пенсію ОСОБА_2 .

Матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_2 була нарахована пенсія за її життя за період з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р., чи про те, що за життя ОСОБА_2 зверталась до відповідного органу ПФУ щодо питання про нарахування та виплату їй пенсії за цей період з 01.08.2014 р. по 07.12.2019 р..

Отже, за наведеного нормативно-правового регулювання та встановлених у цій справі обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача зарахувати до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 періоду з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року.

Тому, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та не врахував норм чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог, у відповідності до вимог ч.1 ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Колегія суддів також враховує, що рішення суду в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку, а тому, з урахуванням приписів статті 308 КАС України, не є предметом апеляційного перегляду та підлягає залишенню без змін.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а отже і виникає необхідність у скасуванні рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року в адміністративній справі №380/10256/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області щодо неврахування до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 періоду з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області зарахувати до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 період з 01.08.2014 року по 07.12.2019 року, а також в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору, і в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року в адміністративній справі №380/10256/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль