Справа № 380/4721/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4721/24 пров. № А/857/29868/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №380/4721/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко ЛТД» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Брильовський Р.М., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 31.10.2024),-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко ЛТД» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області від 30.01.2024 №10473670/37325948 про відмову в реєстрації податкової накладної від 21.09.2023 № 6 та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.09.2023 №6, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Інко ЛТД» (81100, Львівська область, Львівський район, м. Пустомити, вул. Глинська, 38, ), датою подання її на реєстрацію.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області та ДПС України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 повернуто скаржникам.

Головне управління ДПС у Львівській області повторно подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 повернуто скаржнику.

Рішення суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 набрало законної сили 20 червня 2024 року.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24. В обґрунтування заяви зазначив, що ТзОВ «ІНКО ЛТД» через електронний кабінет платника податків направило до Державної податкової служби України заяву від 02.07.2024 та повторно заяву від 09.09.2024 в яких просило зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.09.2023 № 6, датою подання її на реєстрацію. Однак, такі заяви залишено без виконання та на момент звернення до суду з цією заявою реєстрація податкової накладної не проведена.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року заяву представника позивача про встановлення судового контролю у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інко ЛТД» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Державну податкову службу України подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується з висновками викладеними в ухвалі Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 та вважає її такою, що підлягає скасуванню.

Суть доводів апелянта зводиться до того, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт та встановлювати судовий контроль за виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Вказує, що за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Однак, позивач не надав до суду доказів ймовірного уникнення чи зволікання

Державною податковою службою України виконання даного судового рішення в частині здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, днем їх подання, при наявності у Державної податкової служби України судового рішення з довідкою про набрання ним законної сили, або відповідної інформації про його набрання.

Водночас, позивачем також не доведено об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду залишиться невиконаним або для ного виконання доведеться докласти значних зусиль.

При тому, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).

Крім цього зауважує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Також апелянт вважає, що оскільки як встановлено з бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивач не звертався з виконавчим листом до органу ДВС, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними. Отже, позивачем не надано доказів неможливості виконання рішення суду згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для застосування інституту судового контролю відсутні.

З урахуванням вище наведеного просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ІНКО ЛТД» про встановлення судового контролю відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що 11 грудня 2024 року до електронного кабінету платника податків Позивача надійшла квитанція № 2, якою повідомлено Позивача про реєстрацію на підставі рішення суду податкової накладної № 6 від 21.09.2023 року. Відповідно, 27 грудня 2024 року ДПС України подало до суду першої інстанції звіт (міститься в матеріалах справи) про виконання судового рішення від 18.03.2024 року в справі № 380/4721/24 щодо реєстрації податкової накладної від 21.09.2023 № 6, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Інко ЛТД» датою її подання. Таким чином, ДПС України станом на сьогодні в повному обсязі виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року в справі № 380/4721/24 та відповідно оскаржувана ухвала про встановлення судового контролю від 31.10.2024 року вичерпала свою дію, тому апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення ( ч. 1 ст.382 КАС України).

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що рішення від 18.03.2024 у цій справі набрало законної сили 20.06.2024 з огляду на приписи ч. 2 ст. 255 КАС України.

Позивачем через електронний кабінет платника податків надіслано до Державної податкової служби України заяву від 02.07.2024 року (реєстраційний індекс 43197/6) та повторно заяву від 09.09.2024 року (реєстраційний індекс 56890/6- інформація з кабінету платника податків), в яких Позивач просив зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.09.2023 № 6, датою подання її на реєстрацію.

Однак, такі заяви залишено без виконання та на момент звернення до суду з заявою про встановлення судового контролю реєстрація податкової накладної не проведена (інформація з кабінету платника податків міститься в матеріалах справи).

Отже, зважаючи на те, що судове рішення у справі набрало законної сили та відсутність доказів виконання рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі № 380/4721/24 підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідача Державної податкової служби України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому суд першої інстанції також вірно врахував, що оскільки положенням ч. 1 ст. 382 КАС України надано суду право власного розсуду щодо визначення тривалості встановленого строку для подання звіту, то необхідним і достатнім буде встановлення відповідачу строку для подання звіту протягом тридцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Доводи апелянта про те, що позивач не звернувся до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України.

Крім цього, станом на день розгляду справи апеляційним судом, стаття 382 в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024 містить положення про те, що відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви про встановлення судового контролю. ( ч. 4 ст.382 КАС України).

Таким чином, Державною податковою службою України не надано доказів виконання рішення суду від 18.03.2024.

Відповідно до частини першої ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи позивача безпідставними, а висновки суду першої обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №380/4721/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін