Справа № 160/33222/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2024 позивачем отримано від відповідача податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 № 836/32-00-07-06-19, яким встановлено відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, у відповідності до підпункту «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 11.09.2024 р. № 836/32-00-07-04-19 прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що актом перевірки від 30.07.2024 № 720/32-00-07-06-14/35601339 встановлено наступне порушення: перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, у відповідності до підпункту "в" п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України. За результатом розгляду заперечень контролюючим органом зроблено висновки, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, у відповідності до підпункту «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України. Східне МУ ДПС вважає за необхідне зазначити, що висновки зроблені за результатами перевірки щодо встановлених ТОВ «ЮНІСТІЛ» порушень, є об`єктивними, обґрунтованими, задокументованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Перевірка достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) встановлено, що однією з причин формування від`ємного значення та як наслідок бюджетного відшкодування є реалізація продукції власного виробництва зі збитком. Враховуючи вищезазначене, згідно з вимогами пп. в) п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, ТОВ «ЮНІСТІЛ» не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року на суму 741 876 гривень.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що стосовно саме ТОВ «ЮНІСТІЛ» персональні економічні санкції не введено станом на момент проведення перевірки, прийняття податкових повідомлень рішень. Поряд з цим, в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відсутня інформація щодо ТОВ «ЮНІСТІЛ» та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників у порядку, встановленому Законом України «Про санкції» приймались рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).
Ухвалою суду від 25.02.2025 року відмовлено у клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Основний вид діяльності: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали.
Інші види діяльності: Холодне штампування та гнуття, Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, Механічне оброблення металевих виробів, Оптова торгівля металами та металевими рудами, Технічні випробування та дослідження.
В розділі 3.3 акта перевірки щодо результатів перевірки визначення від`ємного значення ПДВ, у т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету (розділ ІІІ Декларації) встановлено, що однією з причин формування від`ємного значення та як наслідок бюджетного відшкодування є реалізація власного виробництва зі збитком.
Згідно додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за травень 2024 року встановлено суми податку, фактично сплачені у попередньому та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг, а саме:
- січень 2024 року на суму ПДВ 25 287 269 гривень;
- лютий 2024 року на суму ПДВ 30 076 874 гривень;
- березень 2024 року на суму ПДВ 28 102 841 гривень;
- квітень 2024 року на суму ПДВ 27 353 047 гривень;
- травень 2024 року на суму ПДВ 8 854 76 гривень.
Згідно даних фінансової звітності ТОВ «ЮНІСТІЛ» встановлено, що підприємство є хронічно збитковим.
Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених операцій, не підтверджено наявність умов та обставин за яких намір платника полягає в отриманні комерційної вигоди, оскільки підприємством в результаті відображення у бухгалтерському обліку доходів, які не компенсують витрати на виробництво окремих видів продукції підприємства, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (в розмірі собівартості цієї продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів, отриманих від її реалізації. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю зазначеної продукції та вартістю її продажу (що не призведе до отримання прибутку в майбутньому, а лише до збільшення витрат поточного періоду) та отримання бюджетного відшкодування, що свідчить про домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою (отримання прибутку).
А отже, отримана платником податку податкова вигода у вигляді суми бюджетного відшкодування є необґрунтованою, оскільки вона використана не у відповідності з її дійсною економічною метою, а намір одержати дохід переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість не можна розглядати як самостійну ділову мету.
Згідно з вимогами пп.в п.200.14 ст.200 ПК України, ТОВ "ЮНІСТІЛ" не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з ПДВ за травень 2024 року на суму 741876 грн.
В розділі IV Висновок акту перевірки зазначено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларування за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741876 грн. у відповідності до пп.в п.200.14 ст.200 ПК України.
23.08.2024 року ТОВ "ЮНІСТІЛ" було направлено до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення № 403 на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 30.07.2024 №720/32-00-07-06-14/35601339.
Листом від 05.09.2024 №4016/6/32-00-07-06-04 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуті заперечення ТОВ "ЮНІСТІЛ" та повідомлено, що надані в ході перевірки документи та надані заперечення не спростовують наявність вини ТОВ "ЮНІСТІЛ" та не містять пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податку. Таким чином, з урахуванням висновків постійної комісії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, висновки акту перевірки є такими: перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2024 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, у відповідності до підпункту «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України
На підставі висновків, зроблених за результатом розгляду заперечень ТОВ «ЮНІСТІЛ» Східним МУ ДПС складено податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 №836/32-00-07-06-19 форми «В3», відповідно до якого у ТОВ «ЮНІСТІЛ» відсутнє право на бюджетне відшкодування за травень 2024 року в розмірі 741 876 грн.
26.09.2024 року ТОВ «ЮНІСТІЛ» подано до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 №836/32-00-07-06-19 форми «В3».
Незгода позивача з вказаним податковим повідомленням-рішенням стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Статтею 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з пп. «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Абзацом 3 п. 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п., 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Абзацами 1-3 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Згідно з пп. 200.1, 200.2 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.14 ст. 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідно до ст. 3 Закону України № 996-XIV датою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 11 Закону №996 підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на основі даних бухгалтерського обліку.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (п. 83.1 ст. 83 ПК України).
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності ( п.44.6 ст.44 ПК України).
Отже, положеннями зазначених правових норм визначено обов`язок платника податків надавати документи на підтвердження правомірності формування показників звітності та наслідки неподання таких документів.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Пунктом 49.1 ст. 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені згаданим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (надалі - Порядок №21).
Згідно із п. 6 Розділу І Порядку № 21 до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованих як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.
Пунктом 10 Розділу III Порядку № 21 встановлено, що додатками до декларації, зокрема, є: розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1); довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2); розрахунок суми бюджетного відшкодування (ДЗ) (додаток 3); заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4).
Порядок заповнення податкової декларації з податку на додану вартість встановлений Розділом V Порядку №21.
Так, відповідно до пп. 3, 4 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.
Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1); підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).
Платники податку, які відповідно до ст. 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.
Значення рядка 3 таблиці 1 (ДЗ) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.
Відповідно до пп. 5 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно акту перевірки, перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) встановлено, що однією з причин формування від`ємного значення та як наслідок бюджетного відшкодування є реалізація продукції власного виробництва зі збитком.
Згідно додатку 3 до податкової декларації з ПДВ за травень 2024 року встановлено суми податку, фактично сплачені у попередньому та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг, а саме: січень 2024 року на суму ПДВ 25 287 269 гривень; лютий 2024 року на суму ПДВ 30 076 874 гривень; березень 2024 року на суму ПДВ 28 102 841 гривень; квітень 2024 року на суму ПДВ 27 353 047 гривень; травень 2024 року на суму ПДВ 8 854 76 гривень.
Як зазначено відповідачем, ТОВ «ЮНІСТІЛ» декларує валовий збиток починаючи з 2017-2019 роки, з 2022-2023 роки та І квартал 2024 року, згідно даних фінансової звітності та є хронічно збитковим, тобто декларування суб`єктом господарювання валових збитків відбувалось до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» (зі змінами).
При цьому, в податковому кредиті ТОВ «ЮНІСТІЛ» операції по взаємовідносинах з пов`язаною особою (ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ») складають 89,9 % від загального обсягу, а в податкових зобов`язаннях операції з пов`язаними особами складають 99 % від загального обсягу операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою. Таким чином, діяльність ТОВ «ЮНІСТІЛ» регулюється в межах групи.
З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками контролюючого органу, що позивачем не підтверджено наявність умов та обставин за яких намір платника полягає в отриманні комерційної вигоди, оскільки підприємством в результаті відображення у бухгалтерському обліку доходів, які не компенсують витрати на виробництво окремих видів продукції підприємства, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (в розмірі собівартості цієї продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів, отриманих від її реалізації. Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю зазначеної продукції та вартістю її продажу (що не призведе до отримання прибутку в майбутньому, а лише до збільшення витрат поточного періоду) та отримання бюджетного відшкодування, що свідчить про домінування податкової мети (зниження податкового навантаження, одержання податкових пільг та переваг тощо) над комерційною метою (отримання прибутку).
Отже, отримана платником податку податкова вигода у вигляді суми бюджетного відшкодування є необґрунтованою, оскільки вона використана не у відповідності з її дійсною економічною метою, а намір одержати дохід переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість не можна розглядати як самостійну ділову мету.
100% статутного капіталу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» належить компанії METINVEST B.V.
Єдиним кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ» є ОСОБА_1 , який володіє опосередковано 76,24% акціонерного капіталу ТОВ «ЮНІСТІЛ».
ОСОБА_1 володіє 100% компанії SCM HOLDINGS LIMITED (СКМ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 222759, яка в свою чергу володіє 100% компанії SCM (SYSTEM CAPITAL MANAGEMENT) LIMITED (СКМ (СИСТЕМ КЕГІІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ) ЛІМІТЕД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 137516 та 100% компанії CLARENDALE LIMITED (Кларендейл Лімітед), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 2881 19.
В свою чергу, компанія СИСТЕМ КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД володіє 71,24% компанії METINVEST B.V., та компанія Кларендейл Лімітед володіє 5% компанії MET1NVEST B.V., яка в свою чергу володіє 100% статутного капіталу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ».
Часткою 23,76% компанії METINVEST B.V. володіє компанія SMART STEEL LTD (СМАРТ СТІЛ ЛТД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 173605.
100% компанії CM APT СТІЛ ЛТД належить компанії SMART HOLDING (CYPRUS) LTD (СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛГД), Кіпр, реєстраційний номер НЕ 303560.
Акції компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД передані в управління на підставі трастових угод. Розпорядниками акцій компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД є СТЕП ТРАСТ (20%) та СМАРТ ТРАСТ (80%).
Акції компанії СМАРТ ХОЛДИНГ (САЙПРУС) ЛТД розподілені між довіреними особами трастів наступним чином:
- 20% - PROTEAS TRUSTEES LTD (ПРОТЕАС ТРАСТІС ЛТД), як довірена особа STEP TRUST (СТЕП ТРАСТ) - країна реєстрації Кіпр;
- 20% - PROTEAS TRUSTEE SERVICES LTD (ПРОТЕАС ТРАСТІ СЕРВІСЕЗ ЛТД), як довірена особа SMART TRUST (CYPRUS) СМАРТ ТРАСТ (КІПР) - країна реєстрації Кіпр:
- 20% - Elena Iona (Елена Іона), як довірена особа SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр:
- 20% - Maria Sokratous (Маріа Сократус), як довірена особа SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр;
- 20% - Aphrodite Loucaidou (Афродіте Лукаїду), як довірена особа SMART TRUST (СМАРТ ТРАСТ) - країна громадянства Кіпр.
- 23,76% компанії METINVEST B.V. володіє компанія SMART STEEL LTD (СМАРТ СТІЛ ЛТД), яка 100% належить MR VADYM NOVYNSKYI (ВАДИМ НОВИНСЬКИЙ).
Указом Президента України від 24.01.2023 №43/2023 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), включений до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 5 років, а саме:
1) блокування активів тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
9) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);
10) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
11) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;
12) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;
13) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
14) заборона на набуття у власність земельних ділянок.
Водночас суд звертає увагу, що з преамбули Закону України «Про санкції» №1644-VII від 14 серпня 2014 року (далі - Закон №1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною першою статті 1 Закону №1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Згідно з вимогами ч.5 ст. 5 Закону №1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 Податкового кодексу України.
Згідно з ст.21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів:
анулювання ліцензій на право здійснення діяльності у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - у разі застосування санкції щодо анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності;
відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
відмова в наданні розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), а також у прийнятті рішення про перенесення строків сплати розстрочених (відстрочених) сум - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Згідно п. 200.4-1 ПК України платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Згідно пункту 200.12-1 ст. 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
З наведеного слідує, що держава обмежує право осіб, щодо яких прийнято рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) в одержанні коштів з держаного бюджету України.
Таким чином, у відповідача були наявні правові підстави для застосування Указу Президента України від 24.01.2023 №43/2023 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 січня 2023 року "Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що бюджетне відшкодування позивачу у розмірі 741876 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року суперечить меті застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», що полягає у захисті національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальній цілісності України, її економічній самостійності, прав, свобод, та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
Враховуючи вищезазначене, згідно з вимогами пп. в) п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, ТОВ «ЮНІСТІЛ» не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за травень 2024 року на суму 741 876 гривень, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасування не підлягає.
Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За викладених обставин, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.
За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.
З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова