Справа № 520/33431/24
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 р. № 520/33431/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у сумі 20274,66 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, у сумі 28098,00 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №0-2035-UА0028556 від 15.05.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 5073,25 гривень,

- податкове повідомлення-рішення №2-2035-UА0028556 від 19.09.2024 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у сумі 7844,03 гривень.

Аргументуючи свої вимоги, Позивач зазначив, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень винесені з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки з урахуванням рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" зі змінами та доповненнями внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 23 сесії 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18 повинно бути нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у таких розмірах: за 2020 рік-4723,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 2211,78 гривень; за 2021 рік - 6000,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 2809,80 гривень; за 2022 рік - 6500,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 3043,95 гривень; за 2023 рік - 6700,00 (мінімальна з/п) х 0,1% х 468,3 (кв.м. нерух.) = 3137,61 гривень. А з урахуванням пільги 0%, за період з 01.04.2023 по 30.06.2023, розмір податку повинен становити 3137,61/12х 9 = 2353,20 гривень. Отже, Позивач вважає, що Відповідачем неправильно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (замість 0,1%) при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень. Зазначив, що у зв`язку з наявною інформацією у контролюючого органу, даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно до загальнодоступних відомостей з мережі Інтернет, де за адресою вул. Селянська, буд. 124 м. Харків, загальною площею 468,3 кв. метрів, перебувають об`єкти торгівлі, контролюючим органом віднесено нежитлову будівлю, що перебуває у власності Позивача, до категорії «торгівельні». В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» Позивачу сформовано спірні податкові повідомлення рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 - 2023 роки, за нежитлову будівлю, літ. «АА-1», за адресою: вул. Селянська, буд. 124, м. Харків загальною площею 468,3 кв. м, із застосування ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 № 542/17. Відповідач вважає, що правомірно керувався відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при обчисленні бази оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, що знаходяться у власності Позивача, у відповідності до норм пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, оскільки Позивачем не було надано жодних документів щодо характеристик оподаткованого об`єкту, щодо якого прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна: нежитлової будівлі літ "АА-1", загальною площею 468,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , придбаного за договором купівлі-продажу від 02.09.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мірошниченко Т.П. за № 4978, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2016 року. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 02.09.2016 року. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Відповідно до абз. 2 п. 1 вищевказаного договору: «Майно, що відчужується, розташовано на земельній ділянці площею 0,0614 га, кадастровий номер: :03:001:0008, цільове призначення: землі промисловості».

Згідно експлікації технічного паспорту виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації будівля літ. "АА-1", загальною площею 468,3 кв. м. яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Селянська, 124 - є складом.

За відомостями наданими Відповідачем, ОСОБА_1 є директором ТОВ "ЕВА ФОАМ", що зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача (вул. Селянська, буд. 124, м. Харків) та здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю та засновником ТОВ "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА", що також зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача та здійснює діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

В автоматичному режимі засобами ІКС «Податковий блок» Позивачу сформовано податкові повідомлення рішення про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 - 2023 роки, за нежитлову будівлю, літ. «АА-1», за адресою: вул. Селянська, буд. 124, м. Харків загальною площею 468,3 кв. м, із застосування ставки 1% (як за будівлі торгівельні) відповідно до рішення Харківської міської ради «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.07.2017 № 542/17, а саме:

- податкове повідомлення рішення від 12.09.2024 №2-2035-UA0028556 у сумі 20274,66 грн (за 2020 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням п. 52-5 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (4723,00 грн х 1%)/12 х 11 = 20274,66 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 4723 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2020 року; 1% - ставка податку, 11 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень-лютий, квітень-грудень);

- податкове повідомлення рішення від 12.09.2024 №2-2035-UA0028556 у сумі 28098,00 грн (за 2021 рік). Розрахунок податкового зобов`язання: 468,3 кв.м х (6000,00 грн х 1%) = 28098,00 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6000 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2021 року; 1% - ставка податку;

- податкове повідомлення рішення від 15.05.2024 №0-2035-UA0028556 у сумі 5073,25 грн (за 2022 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (6500,00 грн х 1%)/12 х 2 = 5073,25 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

- податкове повідомлення рішення від 19.09.2024 № 2-2035-UA0028556 у сумі 7844,03 грн. (за 2023 рік). Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням рішення 29 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків»: 468,3 кв.м х (6700,00 грн х 1%)/12 х 3 = 7844,03 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 1% - ставка податку, 3 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень березень).

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення надіслані Позивачу листом №42726/6/20-40-24-05-11 від 23.09.2024 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 та вручені останньому 27.09.2024 року.

Позивач не погоджується з використанням ставки податку (1%) та вважає протиправними оскаржувані повідомлення-рішення , у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Спірним у даній справі є використання ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі за текстом Кодекс, ПКУ, ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ передбачено, що базовий податковий (звітний період) дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно вимог законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари; туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; г) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Так, згідно з підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПКУ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки податок на майно, який складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з Додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб встановлюються у відсотках до мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Пунктом 5 додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання Про місцеві податки і збори у місті Харкові від 22.02.2017 № 542/17, в редакції змін внесених рішенням Харківської міської ради від 28.11.2018 № 1284/18, встановлено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні 1 відсоток; 2) будівлі офісні 1 відсоток; 3) будівлі торговельні 1 відсоток; 4) гаражі 0,1 відсотка; 5) будівлі промислові та склади 0,25 відсотка; 6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) 1 відсоток; 7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків; 8) інші будівлі 0,1 відсотка.

Судовим розглядом встановлено, що розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в оскаржених податкових повідомлень рішень за 2020-2023 роки відповідачем стосовно об`єкту Позивача обчислений суб`єктом владних повноважень саме із використанням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021р. за 1 кв.м. нерухомості (як за "будівлі торгівельні"), згідно з додатком № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові".

У спірних правовідносинах, при віднесенні зазначеного приміщення до категорії "будівлі торговельні" контролюючий орган обчислив базу оподаткування на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких відомостей щодо цільового призначення відсутні.

З цього приводу, суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі офісні віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 122 «Будівлі офісні» клас 1220 «Будівлі офісні», який в свою чергу включає підкласи: будівлі, що використовуються як приміщення для конторських та адміністративних цілей, в тому числі для промислових підприємств, банків, поштових відділень, органів місцевого управління, урядових та відомчих департаментів та т. ін., центри для з`їздів та конференцій, будівлі органів правосуддя, парламентські будівлі.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу «Будівлі торговельні» група 123 «Будівлі торговельні» клас 1230 «Будівлі торговельні», який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні тощо, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування, будівлі торговельні інші.

При цьому, ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі № 822/2624/16.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що об`єктом оподаткування за яким обраховано спірні податкові зобов`язання, є нежитлова будівля літ "АА-1", загальною площею 468,3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків вул. Селянська, буд. 124, яка згідно експлікації технічного паспорту виготовленого Харківським міським бюро технічної інвентаризації є складом.

При цьому, доказів використання Позивачем вказаної нежитлової будівлі у виробничому процесі відповідачем до суду не надано.

За відомостями наданими відповідачем, ОСОБА_1 є директором ТОВ "ЕВА ФОАМ", що зареєстроване за адресою об`єкта оподаткування Позивача (вул. Селянська, буд. 124, м. Харків) та здійснює неспеціалізовану оптову торгівлю та засновником ТОВ "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА", одним з видів діяльності якої за КВЕД 22.23 було виробництво будівельних виробів із пластмас, відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Однак при цьому жодних інших доказів використання позивачем належної йому нежитлової будівлі у торговельному або виробничому процесі відповідачем до суду не надано.

Тому не можна достеменно стверджувати використання позивачем нежитлової будівлі у господарській діяльності (торгівлі), спираючись лише на те, що ОСОБА_1 є директором та засновником юридичних осіб, одним з видів діяльності яких є неспеціалізована оптова торгівля та за КВЕД 22.23 виробництво будівельних виробів із пластмас (відповідно).

З огляду на викладене, в розумінні рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 №542/17, у 2020-2023 роках зазначене приміщення відноситься до категорії "інші будівлі" за ставкою 0,1 відсотка, а не 1 відсоток, як було застосовано при винесені оскаржуваних рішень.

Отже, суд дійшов висновку, що Відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень невірно застосовано ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1% (як за "будівлі торгівельні"), замість 0,1% (як за "інші будівлі") при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023 роки.

Разом з тим, враховуючи встановлення у судовому процесі вірного об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, суд не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині.

На переконання суду, такі дії не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Отже, оскільки Відповідачем невірно визначено, до якого типу нежитлової нерухомості відносяться нежитлові будівлі позивача, та невірно визначено ставку податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 відсотка при нарахуванні Позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, суд вважає за вірним застосувати ставку 0,1% за об`єкт нерухомості до якого застосовується ставка "інші будівлі", а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині застосування ставки "інші будівлі", та виділяє із загального обсягу податкового зобов`язань за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, суму, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості збільшена правомірно, а саме:

- за 2020 рік у сумі 2026,18 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням п. 52-5 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (4723,00 грн х 0,1%)/12 х 11 = 2026,18 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 4723 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2020 року; 0,1% - ставка податку, 11 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень-лютий, квітень-грудень);

- за 2021 рік у сумі 2809,80 грн. Розрахунок податкового зобов`язання: 468,3 кв.м х (6000,00 грн х 0,1%) = 2809,80 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6000 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2021 року; 0,1% - ставка податку;

- за 2022 рік у сумі 507,33 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням положень п.69.22 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України: 468,3 кв.м х (6500,00 грн х 0,1%)/12 х 2 = 507,33 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6500 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2022 року; 0,1% - ставка податку, 2 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень лютий);

- за 2023 рік у сумі 784,40 грн. Розрахунок податкового зобов`язання, з урахуванням рішення 29 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків»: 468,3 кв.м х (6700,00 грн х 0,1%)/12 х 3 = 784,40 грн, де 468,3 кв.м загальна площа об`єкта оподаткування; 6700 грн - мінімальна заробітна плата на 1 січня звітного 2023 року; 0,1% - ставка податку, 3 кількість календарних місяців, що підлягали нарахуванню (січень березень).

В іншій частині спірні податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно твердження позивача про те, що за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 розмір податку повинен становити 3137,61/12х9 = 2353,20 гривень, з урахуванням пільги 0%, суд зазначає, що з розрахунку податкового зобов`язання за оскаржуваним рішенням за 2023 рік, судом встановлено, що відповідачем за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 було застосовано пільгу 0%.

При цьому, розрахунок податкового зобов`язання за 2023 рік здійснено з урахуванням рішення 29 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 19.08.2024 № 633/24 «Про продовження дії пільг з місцевих податків», та розраховано лише за 3 місяці за період 01.01.2023 по 31.03.2023.

Тому, в частині позовних вимог про застосування за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 пільги 0% суд відмовляє, оскільки відповідачем за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №2-2035-UА0028556 від 19.09.2024 року вже застосовано пільгу 0%.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, у сумі 18248,48 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 12.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік, у сумі 25288,20 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №0-2035-UА0028556 від 15.05.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік, у сумі 4565,92 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, №2-2035-UА0028556 від 19.09.2024 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік, у сумі 7059,73 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) частину сплаченого судового збору у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 26.02.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці, знаходження судді на вебінарі Харківського РВ НШСУ у співпраці з НАЗК, тимчасової непрацездатності судді, а також з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко