Справа № 607/27897/24
Суддя: Мостецька А. А.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2025 Справа №607/27897/24 Провадження №2-а/607/38/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мостецької А. А.

за участю секретаря Ярош Н. В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Лобач М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачівУправління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 31.10.2024 року близько 11:30 год він рухався на грузовому транспортному засобі, виконуючи обов?язки по перевезенні товарів. Його зупинили працівники патрульної поліції і притягнули до відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 126 та склали постанову № 3380357 від 31.10.2024. Постанову отримано ним 06.12.2024.

Також зазначив, що його зупинили працівники патрульної поліції з обґрунтуванням проїзду ним через блок-пост, тому він зобов?язаний пред?явити посвідчення водія. Він відмовився, оскільки пояснив, що документів на юридичне влаштування блок-посту йому не надано, з доказами порушення ПДР його не ознайомлено.

Правила роботи на блокпостах викладені в Постанові Кабінету Міністрів № 1456 від 29.12.2021. Згідно з цими правилами, поліцейські можуть перевіряти лише особисті документи, а також документи на автомобіль і вантаж. Не сказано, що вони можуть перевіряти водійські права. Інших юридичних підстав, для пред?явлення посвідчення водія на його думку не було.

Працівники поліції пред?явили тільке службове посвідчення, інших документів, які б підтверджували повноваження уповноваженої особи в межах Постанови КМУ № 1456, не надано.

Відтак вважає, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КупАП.

Також вважає, якщо підставою для зупинки т/з є порушення ПДР та складання протоколу по ст. 126 КУпАП, поліцейські керуються безпосередньо ЗУ «Про національну поліцію», використовуючи підстави зупинки та прохання пред?явити документи у водія, саме його посвідчення на право керування. У випадку відсутності доказів порушення ПДР, вимога працівників поліції пред?явити посвідчення водія є незаконною.

Відтак просить скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти батальйону УПП в Тернопільській області сержанта поліції Петрик Д.Б. № 3380387 від 31.10.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 425 гривень.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказала, що як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕНА № 3380357 від 31 жовтня 2024 року було встановлено, що позивач 31 жовтня 2024 року о 11 год 36 хв керував автомобілем VOLKSWAGEN LT46 д.н.з. НОМЕР_1 на А/Д М - 09 Тернопіль- Львів-Рава-Руська 35 км, та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ, чим порушив п. 2.4 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо підстав зупинки транспортного засобу позивача зазначила, що транспортний засіб, яким керував позивач, був зупинений працівниками поліції на А/Д М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська35 км на стаціонарному блок-посту.

Таким чином, оскільки зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпоста тому в поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу.

Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час зупинки транспортного засобу позивача на блок-посту для перевірки документів на неодноразову вимогу пред?явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач відмовився.

При цьому з позовної заяви вбачається, що позивач визнає факт своєї відмови у пред`явленні посвідчення водія, однак вважає, що поліцейський не мав права вимагати у позивача пред?явити його для перевірки під час зупинки на блокпосту.

Підкреслила, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив суд їх задоволити.

Представник відповідачів у судовому засіданні підтримала свою позицію з підстав наведених у відзиві на позов, заперечила щодо задоволення позовної заяви та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду залучено до участі в справі Департамент патрульної поліції як співвідповідача.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що 31.10.2024 поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області сержантом поліції Петрик Д.Б. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3380387 від 31.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 31.10.2024 о 11 год 38 хв на а/д М-09 35 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4(а) Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо пред`явлення позову до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, суд звертає увагу на те, що останнє є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Відтак Управління не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати такі справи про адміністративне правопорушення.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, слід відмовити.

Щодо заявленої вимоги про скасування постанови до відповідача Департаменту патрульної поліції, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пунктів 2.1 «а», «б» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Згідно з п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була розглянута від імені Національної поліції уповноваженою особою у порядку, встановленому чинним законодавством, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що ним не було вчинено жодного правопорушення, а тому поліцейський неправомірно вимагав в нього пред`явити документи, виходячи з наступного.

24.02.2022 по всій території України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, відповідно вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ІХ, Указом від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року №3429-ІХ, Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3564-ІХ, Указом від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3684-ІХ, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3891-ІХ, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ та Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456 (надалі - Порядок № 1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою, серед яких порушення Правил ПДР та інші, аналогічні тим, які вказані у статті 35 Закону «Про Національну поліцію», а також інші підстави, що безпосередньо пов`язані з воєнним станом. Зокрема, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Пунктом 5 Порядку № 1456 визначено, що право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

При цьому, вказаним Порядком № 1456 не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинити транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.

У зв`язку з введенням з 24.02.2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» № 64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку № 1456).

Поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області сержантом поліції Петрик Д.Б, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та Порядку № 1456, було зупинено транспортний засіб «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський назвав своє прізвище, спеціальне звання, а також повідомив, причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу та наголосив ОСОБА_1 на законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2021 №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів.

При цьому, суд зазначає, що транспортний засіб «Volkswagen LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено патрульними поліцейськими на блокпосту.

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 (надалі Порядок № 1455).

Відповідно до пункту 3 Порядок №1455 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Суд вважає, що зупинка транспортного засобу позивача була правомірною та передбачена п. 10 Порядку № 1456, а також наявний у поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП статус уповноваженої особи Національної поліції в розумінні п. 5 Порядку №1456, який надає право оглядати транспортні засоби, перевіряти документи визначені законодавством, а у разі виявлення якихось правопорушень, реагувати на них відповідно до своїх службових обов`язків.

Таким чином, суд вважає, що вимога інспектора щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є правомірною.

Крім того, суд звертає увагу, що незалежно від причин зупинки транспортного засобу, водій, відповідно до положень п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

З оглянутого відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що позивачу після зупинки транспортного засобу, роз`яснено причину зупинки. Оскільки позивач являється водієм транспортного засобу, зупинку транспортного засобу було здійснено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію, про що було повідомлено позивача та озвучено законну вимогу про пред`явлення документів, відповідності до п. 2.4.а Правил дорожнього руху. Однак, ОСОБА_1 в категоричній форм відмовився пред`являти у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, передбачених п. 2.4 «а» та 2.1 Правил дорожнього руху, в зв`язку із чим йому було повідомлено про відповідальність за таку відмову.

Таким чином, на думку суду, вимога поліцейського пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху була правомірною.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3380387 від 31.10.2024 складена правомірно, з огляду на непред`явлення позивачем у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, звертає увагу на висновок Верховного Суду, зроблений у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

При цьому твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані відповідачем належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ст. 77 КАС відповідач виконав обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та довів правомірність складення постанови щодо відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області сержантом поліції Петрик Д.Б. правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3380387 від 31.10.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою, другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи довічно та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 139 КАС України. Частиною 5 вказаної статті визначено, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що судовий збір слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

1. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження вул. Котляревського, буд. 24, м. Тернопіль;

2. Департамент патрульної поліції, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108646, місцезнаходження вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ.

Рішення суду складено та підписано 28 лютого 2025 року.

Головуючий суддяА. А. Мостецька