Справа № 158/585/25
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/585/25
Провадження № 2-а/0158/21/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Шрамко Н.В.,
з участю представника позивача Штоюнди Ж.М.,
представника відповідача адвоката Вороб`я П.О.,
відповідача ОСОБА_1
перекладача Кіпоренка К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-
В С Т А Н О В И В
27 лютого 2025р. позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в особі його представника Мельника М.М. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 лютого 2025р. співробітниками ДСР Національної поліції України було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживав на території України без відповідних дозвільних документів, які б надавали останньому таке право на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України.
Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, чим порушив вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
З пояснень громадянина російської федерації ОСОБА_1 встановлено, що він прибув до України у жовтні 2014р. з приватною метою.
12 липня 2021 року Основ`янським РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 22.07.2021р., про що останньому було достовірно відомо, про що свідчить відібрана у громадянина російської федерації ОСОБА_1 розписка про отримання вищевказаного рішення. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, про що свідчить його особистий підпис.
Вищевказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось, при цьому виконане не було.
16.12.2021р. відповідач по справі - громадянин російської федерації ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Харківській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Рішення ДМС України №161-24 від 31.10.2024р. вбачається, що відповідачу по справі - громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказане рішення в судовому порядку оскаржено не було.

26.02.2025р. рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області постановлено примусово видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України до країни походження або третьої країни.

Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача по справі на території України на законних підставах відсутні, останній рішення компетентного органу від 12 липня 2021р. про примусове повернення до країни походження у термін до 22.07.2021р. не виконав, наслідки його невиконання останньому було достовірно відомо, відповідач по справі ухиляється від виконання вказаного рішення та може ухилятись від виконання рішення про його примусове видворення, просить позов задовольнити та затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 лютого 2025р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача Штоюнда Ж.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач по справі - громадянин російської федерації ОСОБА_1 та його представник адвокат Воробей П.О. в судовому засіданні позов не визнали, просили в позові відмовити. Крім того відповідач по справі пояснив суду, що йому не було відомо про те, що відносно нього було постановлено рішення про відмову у наданні йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Наміру повертатися до російської федерації також не має, оскільки там йому загрожує небезпека. Крім того повідомив, що оригінал паспорта громадянина російської федерації був вилучений у нього органом міграційної служби та де він зараз знаходиться йому не відомо.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Судом встановлено, що 26 лютого 2025р. співробітниками ДСР Національної поліції України було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув до України у 2014 року з приватною метою. Доказів легалізації перебування на території України у вказаний період відповідач по справі суду не надав.

12 липня 2021 року Основ`янським РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 22.07.2021р. З копії вищезазначеного рішення про примусове повернення вбачається, що зі змістом вказаного рішення відповідач по справі був ознайомлений. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, що стверджується його особистим підписом. Вказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось. Судом встановлено, що рішення про примусове повернення відповідач по справі не виконав, хоча реально усвідомлював, що своїми умисними діями порушує законодавство України (а.с. 6 на звороті 7).

Судом також встановлено, що 16.12.2021р. відповідач по справі - громадянин російської федерації ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Харківській області із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на підставі чого 16.12.2021р. останньому було видано довідку про звернення за захистом в Україні №012419 строком дії до 16.01.2022р. та який в подальшому було продовжено до 10 липня 2022 року. В подальшому строк термін вищевказаної довідки продовжено не було.

Разом з тим, з рішення ДМС України №161-24 від 31.10.2024р. вбачається, що відповідачу по справі - громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказане рішення в судовому порядку оскаржено не було (а.с. 8).

В подальшому до компетентних органі УДМС України для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні відповідач по справі офіційно не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав.

26 лютого 2025р. співробітниками ДСР Національної поліції України було виявлено та затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія протоколу про адміністративне затримання МКМ №000480 від 26.02.202р. (а.с. 8 на звороті -9).

Відповідач по справі є неідентифікованим, оскільки в останнього відсутній паспортний документ, який дає право на виїзд з України, надалі продовжує перебувати на території України без законних на те підстав. Твердження відповідача по справі про те, що належний йому оригінал паспорта громадянина російської федерації був вилучений у нього органом міграційної служби не підтверджується жодними доказами.

26.02.2025р. рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області постановлено примусово видворити громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України до країни походження або третьої країни На підставі рішення даного органу відповідача по справі поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 на звороті 12).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти з «a» до «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі "Хлаіфія та інші проти Італії" (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).

Відповідно до ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Так, п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України визначено, що зокрема, іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону №3773-VІ строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 25 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

В силу вимог ч. ч. 1, 4, 5 ст. 26 Закону №3773-VI, Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту праві законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції),у тому числі проти дії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України),з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Слід зазначити, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Доказів поширення на відповідача дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» матеріали справи не містять.

Судом не встановлено заборон, перелічених у ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження або третю країну. Законні підстави для знаходження на території України у відповідача відсутні.

Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Враховуючи те, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно перебуває на території України, ним не виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення до країни походження від 22.07.2021р., довідка про звернення за захистом в Україні №012419 втратила свою чинність 10.07.2022р., рішенням ДМС України №161-24 від 31.10.2024р. відмовлено відповідачу по справі у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке останнім в судовому порядку оскаржено не було, в подальшому відповідачем не вчинялось жодних дій з легалізації його перебування на території України, дана особа є неідентифікована, оскільки у нього відсутній паспортний документ, який дає право на виїзд з України, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач і в подальшому може ухилитись від виконання рішення компетентного органу про його примусове видворення до країни походження або третьої країни, що унеможливлює виконання вищевказаного рішення щодо відповідача по справі, а тому суд обґрунтовано вважає, що є підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення процедури видворення з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк 6 (шість) місяців.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, органом охорони державного кордону подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу (підрозділу) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

До відповідача може бути застосовано виключно один з чотирьох передбачених частиною 1 статті 289 КАС України заходів, а саме, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, порушив вимоги ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про затримання відповідача по справі з метою ідентифікації та забезпечення виконання рішення компетентного органу щодо його примусового видворення узгоджуються з положеннями національного законодавства, є обґрунтованими та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 243-245, 288, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення виконання рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 26.02.2025 року про його примусове видворення на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання 15 год. 00 хв. 26.02.2025 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача: Штоюнда Жанна Максимівна, діє на підставі довіреності №8010/2-25 від 13.01.2024р.;

відповідач: громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №017/02.2/2006 від 28.02.2025р., ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1046185 від 28.02.2025р.;

перекладач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діє на підставі свідоцтва №23-618 від 01.02.2023р.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області Поліщук С.В.