Справа № 420/5103/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5103/25
У Х В А Л А
27 лютого 2025 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії
До Одеського окружного адміністративного суду 18.02.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за період 20.04.2023 по 03.10.2024 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, премії, період з 20.04.2023 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року:
4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 надбавку за особливості проходження служби за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 надбавку за вислугу років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та станом на 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 щомісячну премію з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 204 віл 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
7. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01.05.2024 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;
8. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.05.2024 по 03.10.2024 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового 1 начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
9. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_2 , при звільненні та виключенні його зі списків, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік;
10. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити. ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року;
11. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;
12. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
13. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;
14. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом станом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;
15. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати належних ОСОБА_2 усіх виплат, на отримання яких позивач має право станом на дату звільнення у строки, визначені статтею 116 КЗпП України;
16. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно зі статтею 117 КЗпП України за період з 03.10.2024 по 03.04.2025 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2024 року та станом на 01 січня 2025 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року;
17. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;
18. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він з 20.04.2023 по 03.10.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 . Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 № 281, лейтенанта ОСОБА_2 , командира роти снайперів військової частини НОМЕР_2 , відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» звільнити з військової служби у запас за підпунктом « б» за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) з 03 жовтня 2024 року. З 03 жовтня 2024 року виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення. У витязі із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 № 281 зазначено виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік у кількості 10 діб. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у сумі 35 812,13 гривень. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 481 відсотків посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8 відсотків до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 жовтня 2024 по день виключення зі списків частини. Виплатити за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу по 02 жовтня 2024 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 460 здійснити виплату у розмірі 4 відсотка за кожний прослужений місяць грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у кількості за 23 (двадцять три) місяців. Під час проходження військової служби у 2023 та 2024 роках нарахування та виплата основних видів грошового забезпечення проводилася без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Під час проходження позивачем військової служби у період з 20.04.2023 по 03.10.2024 нарахування грошового забезпечення позивача здійснювалась у заниженому розмірі, а саме виплачувався посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які обраховувалися виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року. Розмір посадового окладу позивача та окладу за військовим званням не визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, зокрема станом на 01 січня 2023 року, станом на 01 січня 2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт.
20.02.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху з встановленням строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку або надати докази того, що строк звернення до суду не пропущено.
В обґрунтування заяви зазначено, що норми ч. 2 ст. 223 та ст. 116 Кодексу законів про працю України підставою початку перебігу строку звернення до суду з предметом позову про стягнення сум заробітної плати (грошового забезпечення) є саме вчинення роботодавцем дії/правочину щодо вручення робітнику в день звільнення/проведення розрахунку, крім наказу про звільнення, саме письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні). Згідно з витягом з наказу військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 № 281 лейтенанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби та з 03.10.2024 виключено зі списків особового складу частини і знято з усіх видів забезпечення. Разом з тим, у витязі з наказу військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 № 281 не зазначено про всі суми нараховані та виплачені йому при звільненні. У витязі із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 № 281 лише зазначено які мало бути виплачено грошові компенсації та допомоги без зазначення сум. Позивач зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_2 не було вчинено в день звільнення позивача проведення розрахунків відповідної дії щодо надання позивачу письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені заробітної плати (грошового забезпечення), як того вимагає частина 2 статті 233 Кодексу та ст. 116 Кодексу законів про працю України, а також таке повідомлення не надано Відповідачем станом на момент пред`явлення позивачем позову до суду.
Розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, дослідивши матеріали додані до позову, суд дійшов до такого.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 та 5 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Спір щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23.
Частиною 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, яка була чинною до 18.07.2022 (до внесення змін Законом № 2352-IX від 01.07.2022), було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
19.07.2022 набрав чинності Закон № 2352-IX від 01.07.2022, яким частини першу і другу вказаної статті викладено у новій редакції.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Стосовно вимог позивача про обчислення та виплати за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення), надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, премії, період з 20.04.2023 по 03.10.2024; надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01.05.2024 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року, суд зазначає наступне.
Ураховуючи правову позицію, сформовану Верховним Судом, суд дійшов висновку, що в цій справі до вимог про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.03.2019 до 19.07.2022 застосуванню підлягає ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Разом із цим, на думку суду, до вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 - у редакції норми ч. 1 ст. 233 КЗпП України з 19.07.2022, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
На думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись» .

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

З урахуванням наведеного, суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості отримати судовий захист, що зумовлено його власною пасивною поведінкою.

Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, доводи позивача, викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд не вважає обґрунтованими, оскільки ним не зазначені фактичні причини та обставини, що перешкоджали зверненню до суду з позовом протягом встановленого строку. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

За відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Щодо вимоги про не обчислення та не виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

У заяві представник позивача зазначає, що в наказі Військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 №281 не зазначено про всі суми нараховані та виплачені йому при звільненні.

Однак у витязі з наказу (по стройовій частині) №281 від 03.10.2024, а саме у абзаці 6 чітко зазначено «Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік у кількості 35812 (тридцять п`ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 13 копійок.

Отже, в цій частині вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Щодо позовних вимог в частині не нарахування та невиплаті при звільненні та виключенні його зі списків, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік; необчислення та невиплаті допомоги у разі звільнення з військової служби; необчислення та невиплаті грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_2 не було вчинено в день звільнення позивача проведення розрахунків відповідної дії щодо надання позивачу письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені заробітної плати (грошового забезпечення).

Верховним Судом у постанові 31.10.2024 вказано, про те, що «...У зв`язку із цим, судами не було досліджено питання коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права при зверненні до суду 02 листопада 2023 року із позовними вимогами про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 19 грудня 2022 року...».

Згідно даної постанови Верховний Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Військовою частиною НОМЕР_2 було видано ОСОБА_2 письмове повідомлення про нараховані суми грошового забезпечення у спірній частині.

Крім того, Верховний суд у постанові 31.10.2024 зазначено, що в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як особі з інвалідністю внаслідок війни за 2022 рік, Верховний Суд погоджується з висновками судів про застосування до цих вимог частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, відповідно до якої тримісячний строк звернення до суду починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, оскільки за приписами частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Таким чином, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2024 р. у справі № 600/5050/23-а.

З матеріалів вбачається, що наказом Військової частини НОМЕР_2 (про стройовій частині) № 281 позивача звільнено зі служби з 03.10.2024 та надано довідки про доходи позивача.

При цьому отримання позивачем відомостей про нараховані виплати при звільненні матеріали справи не містять.

На думку суду, вказані обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог, що з урахуванням незначної тривалості пропущеного строку та необхідністю забезпечення права позивача на доступ до суду, є підставами для задоволення заяви про поновлення строку звернення до суду.

Ознайомившись з отриманими матеріалами вважаю, що позовна заява, відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Зазначений спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та підсудний Одеському окружному адміністративному суду.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви відповідно до ст. 169 КАС України, а також підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлені ст. 170 КАС України, - відсутні.

Частиною 1 статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України, справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.7 ст.262 КАС України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Отже, дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Керуючись ст.ст. 12, 160, 161, 171, 248, 257, 262, 268-269 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду від 25.02.2025 (вхід. №ЕС/17223/25) задовольнити частково.

Позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо:

1.Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 за період з 20.04.2023 по 03.10.2024 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення) з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;

3. Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 надбавки за особливості проходження служби, надбавки за вислугу років, премії, період з 20.04.2023 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року:

4. Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 01.05.2024 по 03.10.2024 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;

5. Визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року та похідних вимог - повернути позивачу.

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 з позовними вимогами:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_2 , при звільненні та виключенні його зі списків, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік;

2.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити. ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року;

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;

5. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо необчислення та невиплаті ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року;

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік та невикористані додаткові відпустки як учасника бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом станом на 01 січня календарного року та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум;

7. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати належних ОСОБА_2 усіх виплат, на отримання яких позивач має право станом на дату звільнення у строки, визначені статтею 116 КЗпП України;

8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно зі статтею 117 КЗпП України за період з 03.10.2024 по 03.04.2025 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2024 року та станом на 01 січня 2025 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті справи.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив подається до суду разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зазначає, що у випадку направлення до суду, у встановлених КАС України випадках заяв по суті справи з доказами по справі, шляхом направлення їх засобами поштового зв`язку, необхідно повідомити суд на його електрону адресу, телефон, факс про надіслання відповідних заяв засобами поштового зв`язку.

У разі неотримання судом відповідних заяв та доказів з урахуванням встановлених нормативів строків пересилання поштових відправлень та відсутності повідомлень іншими засобами зв`язку, суд буде вирішувати питання про подальший розгляд справи у встановлені в ухвалі суду строки.

Веб-адреса сторінки Одеського окружного адміністративного суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://adm.od.court.gov.ua/sud1570/.

Копію ухвали направити сторонам у справі, разом з інформацією про їхні процесуальні права та обов`язки.

Справа розглядатиметься суддею одноособово.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА