Справа № 160/33271/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-
18 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якій просить:
визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України мені ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 31 липня 2024 року, винесене начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенантом ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він досягнув 60-річного віку та починаючи з 15 лютого 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до приписів статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням з додатку "Дія".
ОСОБА_1 знятий з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 15 лютого 2021 року виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у військовому резерві та на військовому обліку.
31 липня 2024 року ОСОБА_1 прямував до Чехії через пункт прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) в АДРЕСА_1 .
За результатами проходження паспортного контролю, рішенням начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенантом ОСОБА_2 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31 липня 2024 року громадянину ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду з України з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно постанови КМУ №69 від 27.01.2023 року підпункту 2.14 зі змінами до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року, так як вищезазначений громадянин не надав на паспортний контроль належні документи, які дають право для перетину Державного кордону України.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Рішення начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_4 НОМЕР_3 про відмову ОСОБА_1 в перетині кордону, оскільки він є пенсіонером та виключений з військового обліку, крім того, ним надано необхідні документи, які підтверджують право на перетин Державного кордону України, у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
03 лютого 2025 року на адресу суду від представника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву вх.№8045/25, в якому представник відповідача не визнає позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку з тим, що вони є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України, з наступних підстав.
31 липня 2024 року на пункт пропуску в м.Чоп прибув громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий 08.06.2017 року.
Під час внесення інформації до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» відносно ОСОБА_5 прикордонним нарядом «Перевірка документів-прибуття» відбулося спрацювання бази даних з індексом «В» - додаткова перевірка.
У ході додаткової перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду головного лікаря першої міської лікарні міста Кривий Ріг та підпадає під категорію осіб зазначених у абзаці 1 пунктів 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, однак жодних документів, які би свідчили, що він відбуває в службове відрядження позивачем надано не було, тому відповідно було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону даному громадянину.
Порядок перетинання державного кордону України громадянами України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.
27 січня 2023 року Постановою Кабінету Міністрів України №69 внесені зміни до вище вказаних Правил, якими передбачено:
2-6. У разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах 2-8 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункти 2-14 цих Правил.
2-14. У разі введення в Україні воєнного стану члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, керівники центральних органів виконавчої влади, їх перші заступники та заступники, Державний секретар Кабінету Міністрів України, його перший заступник та заступники, Керівник Апарату Верховної Ради України, його перший заступник та заступники, державні секретарі міністерств, Керівник Офісу Президента України та його заступники, керівники інших допоміжних органів і служб, утворених Президентом України, та їх заступники, Голова Служби безпеки, його перший заступник та заступники, Голова та члени Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Голова та члени Рахункової палати, Голова та члени Центральної виборчої комісії, голови та члени інших державних колегіальних органів, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та його представники, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим та його заступники, голови місцевих держадміністрацій, їх перші заступники та заступники, судді Конституційного Суду України, судді, прокурори, керівники інших державних органів та їх заступники, депутати місцевих рад, а також керівники структурних підрозділів державних органів та органів місцевого самоврядування і працівники, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, керівники державних унітарних підприємств та їх заступники, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств, мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження.
Під час внесення в БД «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон» (ПТК АПК «ГАРТ-1/П» о 09.43 відбулося спрацювання БД ДУДО індекс «В» додаткова перевірка.
На виконання вимог наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.10.2008 року №900 та від 23.06.2017 року №535 стосовно осіб яких є доручення правоохоронних органів.
У ході чого проінформовано ініціатора доручення АДПСУ.
У подальшому в ході додаткової перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду головного лікаря першої міської лікарні м. Кривий Ріг та відповідно підпадає під категорію осіб зазначених у абзаці першому п.2-14 Правил, однак жодних документів, які би свідчили, що він відбуває у службове відрядження, позивачем надано не було, тому вважаємо дії НОМЕР_1 прикордонного загону законними та здійсненими в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 14 Закону №1710-VІ рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.
Натомість відповідач вказану норму не виконав, оскільки в оскаржуваному рішенні не вказано конкретної причини для надання відмови у перетині державного кордону, в тому числі з посиланням на документи.
Згідно пункту 15 Правил на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду) прийнятого відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення з зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.
Позивач зазначає, що оскаржуване рішення про відмову у перетину державного кордону обґрунтовано неспроможністю надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підстави для виїзду за кордон, проте яких саме документів мною не було надано, оскаржуване рішення прикордонної служби не визначає.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", граничний вік перебування на військовій службі встановлюється:
1) для військовослужбовців рядового, молодшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 45 років;
2) для військовослужбовців старшого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 50 років;
3) для військовослужбовців вищого сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до 55 років;
4) для військовослужбовців молодшого офіцерського складу - до 45 років;
5) для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів "(капітанів З рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років;
6) для військовослужбовців вищого офіцерського складу - до 60 років;
7) для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу - до 60 років; вищого офіцерського складу - до 65 років.
А отже, після досягнення ОСОБА_1 60-річного віку відповідно до норм чинного законодавства уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_5 внесли відповідні записи до військо-облікового документу - тимчасового посвідчення військовозобов`язаного про "виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у військовому резерві та на військовому обліку", що підтверджується копією військово-облікового документу.
З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 лютого 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до приписів статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням з додатку "Дія".
Під час внесення інформації до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» відносно ОСОБА_5 прикордонним нарядом «Перевірка документів-прибуття» відбулося спрацювання бази даних з індексом «В» - додаткова перевірка.
У ході додаткової перевірки було встановлено, що ОСОБА_5 обіймає посаду головного лікаря першої міської лікарні міста Кривий Ріг та підпадає під категорію осіб зазначених у абзаці 1 пунктів 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, однак жодних документів, які би свідчили, що він відбуває в службове відрядження, ним надано не було.
За результатами проходження паспортного контролю рішенням начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенантом ОСОБА_2 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31 липня 2024 року громадянину ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду з України за відсутністю підстав на право перетинання державного кордону згідно постанови КМУ №69 від 27.01.2023 року підпункту 2.14 зі змінами до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року, так як вищезазначений громадянин не надав на паспортний контроль належні документи, які дають право для перетину Державного кордону України.
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Рішення начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_4 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про відмову ОСОБА_1 в перетині кордону, оскільки він є пенсіонером та виключений з військового обліку, крім того, ним надано необхідні документи, які підтверджують право на перетин Державного кордону України, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на дату прийняття оскаржуваного рішення.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 військовому командуванню (зокрема Державній прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Судом з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером та знятий з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 15 лютого 2021 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з досягненням граничного віку перебування у військовому резерві та на військовому обліку.
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України від 05.11.2009 №1710-VI "Про прикордонний контроль" іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.
За змістом частини 3 статті 14 Закону №1710-VI особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.
31 липня 2024 року на пункт пропуску в м.Чоп прибув громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на паспортний контроль пред`явив паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 виданий 08.06.2017 року.
Тобто, позивач намагався перетнути державний кордон України під час дії правового режиму воєнного стану на території України.
В силу приписів пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ визначено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 №57, передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.
У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.
Порядок перетинання державного кордону України громадянами України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57.
27 січня 2023 року Постановою Кабінету Міністрів України №69 внесені зміни до вище вказаних Правил, якими передбачено:
Пунктом 2-6 передбачено, що в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах 2-8 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил.
Пунктом 2-14 передбачено, що в разі введення в Україні воєнного стану члени Кабінету Міністрів України, перші заступники та заступники міністрів, керівники центральних органів виконавчої влади, їх перші заступники та заступники, Державний секретар Кабінету Міністрів України, його перший заступник та заступники, Керівник Апарату Верховної Ради України, його перший заступник та заступники, державні секретарі міністерств, Керівник Офісу Президента України та його заступники, керівники інших допоміжних органів і служб, утворених Президентом України, та їх заступники, Голова Служби безпеки, його перший заступник та заступники, Голова та члени Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Голова та члени Рахункової палати, Голова та члени Центральної виборчої комісії, голови та члени інших державних колегіальних органів, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступники, народні депутати України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та його представники, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступники, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим та його заступники, голови місцевих держадміністрацій, їх перші заступники та заступники, судді Конституційного Суду України, судді, прокурори, керівники інших державних органів та їх заступники, депутати місцевих рад, а також керівники структурних підрозділів державних органів та органів місцевого самоврядування і працівники, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, керівники державних унітарних підприємств та їх заступники, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, голова та члени виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств, мають право перетинати державний кордон на підставі відповідних рішень про службові відрядження.
Під час внесення інформації до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/П» відносно ОСОБА_5 прикордонним нарядом «Перевірка документів-прибуття» відбулося спрацювання бази даних з індексом «В» - додаткова перевірка.
Під час внесення в БД «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон» ПТК АПК «ГАРТ-1/П» о 09.43 відбулося спрацювання БД ДУДО індекс «В» додаткова перевірка.
На виконання вимог наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.10.2008 року №900 та від 23.06.2017 року №535 стосовно осіб яких є доручення правоохоронних органів.
У ході чого проінформовано ініціатора доручення АДПСУ.
У ході додаткової перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду головного лікаря першої міської лікарні м. Кривий Ріг та підпадає під категорію осіб зазначених у абзаці 1 пункту 2-14 Правил, однак, жодних документів, які б свідчили, що він відбуває в службове відрядження, останнім під час проходження паспортного контролю не було надано.
З урахуванням викладеного та наявності обмежень і внесених змін до них, суд вважає правомірним рішення начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_4 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 31 липня 2024 року про обмеження громадянину ОСОБА_1 в праві виїзду з України через відсутність підстав на право перетинання державного кордону згідно постанови КМУ №69 від 27.01.2023 року підпункту 2.14 зі змінами до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник