Справа № 380/25630/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 рокусправа № 380/25630/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у період з 9 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року, включно, у встановлених чинним законодавством України розмірах грошового забезпечення та щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000,00 грн.;

зобов`язати перерахувати та виплатити за період з 9 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року, включно, щомісячне грошове забезпечення та щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час виконання бойових завдань в районі відповідальності НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 поблизу АДРЕСА_1 отримав відкриту рану верхньощелепної ділянки, струс головного мозку, баротравму вуха, ушкодження внаслідок бойових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків, лівобічну нейросенсорну приглуховатість, перелом тім`яної кістки праворуч, травматичний ІНФОРМАЦІЯ_1 (субарахноїдальний крововилив), КДС, судомний синдром, забій м`яких тканин голови. За період з 9 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року перебуваючи на стаціонарному лікуванні, переміщуючись з одного лікувального закладу, охорони здоров`я до іншого, після поранення та травми у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, згідно Інструкції про порядок виплати згідно абзаців другого, третього пункту 9 розділу I Порядку № 260 мав право на виплату грошового забезпечення за останньою займаною посадою, а згідно абзацу п`ятого пункту 1 Постанови № 168 (абзацу п`ятого пункту 1 Постанови № 168, абзацу четвертого пункту 12 Постанови № 168) на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень. У вказаний період йому грошове забезпечення та додаткова винагорода виплачені у розмірі меншому, ніж належить.

Відповідач належним чином повідомлений (довідка про доставку електронного листа від 25.12.2024 року, від 30.12.2024 року), проте відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, що, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України, кваліфікується судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до консультативних висновків лікаря-психіатра, які наявні в матеріалах справи, діагноз позивача посттравматичний стресовий розлад з вираженою тривожно-депресивною симптоматикою, емоційно-вольовою нестійкістю; супутній діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу (мінно-вибухова травма. ЗЧТМ. Струс головного мозку. Акубаротравма. Вогнепальне осколкове сліпе порання м`яких тканин правої скроневої ділянки (09.10.22 р.). Вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Нейроцирколяторна дистонія по змішаному типу з ознаками наростаючого психоорганічного синдрому, частими цефалгіями.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого у військовій частині НОМЕР_4 позивач перебував на лікуванні з 10.10.2022 року по 11.10.2022 року.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого КНП «КЛШМД» ДМР позивач перебував на стаціонарі з 11.10.2022 року по 13.10.2022 року.

Відповідно до перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого Львівського обласного госпіталя ветеранів війни та репресованих імені Юрія Липи позивач перебував у стаціонарі з 14.10.2022 року по 18.10.2022 року.

Відповідно до виписки з хвороби №10846/1005 Львівського обласного госпіталя ветеранів війн та репресованих позивач перебував у відділенні з 18.10.2022 року по 24.11.2022 року.

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №153 у медичному пункті частини НОМЕР_1 позивач перебував у стаціонарі з 04.01.2023 року по 06.01.2023 року.

Відповідно до довідок військово-лікарської комісії від 05.01.2023 року, від 23.11.2022 року позивач призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.03.2022 року, військова професія розвідник-сапер. Проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: стан після операції. Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби; потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 17.02.2023 року 09.10.2022 року позивач отримав відкриту рану верхньощелепної ділянки, струс головного мозку, баротравму вуха, ушкодження внаслідок бойових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, лівобічну нейросенсорну приглухуватість, перелом тім`яної кістки праворуч, травматичний САК. КДС. Судомний синдром, забій м`яких тканин голови. 09.10.2022 року позивач під час виконання бойових завдань в районі відповідальності НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 поблизу АДРЕСА_1 потрапив під мінометний вогонь противника. Отримане поранення є наслідком мінометного обстрілу зі сторони збройних сил російської федерації під час виконання бойового завдання в районі відповідальності НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 поблизу АДРЕСА_1 , оскільки всі його зусилля спрямовувалися на досягнення службової мети. Поранення позивача пов`язані з захистом Батьківщини. Військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту. Фактів, які б підтверджували перебування в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час проведення службового розслідування не виявлено.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000,00 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 п. 4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.12 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» пункт 1 постанови доповнено, в тому числі, абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Суд зазначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять такі види складових: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (п.2 Порядку № 260).

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вищезазначене також кореспондується з пунктом 8 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи, позивач під час бойових дій отримав бойове травмування.

Також, матеріалами справи підтверджено, що вказана травма пов`язана із захистом Батьківщини.

Окрім того, представник позивача зазначає та відповідачем не спростовано, що позивач з 10.10. 2022 року до 31.03.2023 року перебував на лікуванні.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 10.10. 2022 року до 31.03.2023 року.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за вищевказаний період пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки отримав поранення, яке пов`язане із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.

Відтак, суд вважає, що бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у період з 10 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року, включно, у встановлених чинним законодавством України розмірах щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн. 00 коп. не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у цій частині.

Щодо нарахування та виплати згаданої додаткової винагороди за 09 жовтня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на лікуванні з 10 жовтня 2022 року.

Відтак, у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Що стосується судових витрат у вигляді судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 10 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року, включно, у встановлених чинним законодавством України розмірах щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 грн. 00 коп.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) за період з 10 жовтня 2022 року до 31 березня 2023 року, включно, щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100 000 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович