Справа № 260/2534/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2534/24 пров. № А/857/19974/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Качмара В.Я., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року (головуючий суддя: Скраль Т.В., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 18.04.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2017 рік у кількості 15 календарних днів та додаткової відпустки 14 календарних днів, за 2019 рік у кількості 05 календарних днів та додаткової відпустки 05 календарних днів, за 2021 рік у кількості у кількості 30 календарних днів та додаткової відпустки 15 календарних днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 260/10529/23, як такою що виконана не у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних дні у розмірі 14 737,80 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сумарний заробіток позивача за 12 календарних місяців склав 1858883,66 грн згідно довідки № 136 від 20 листопада 2023 року наданої Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області. У вказаний період з 01.02.2021 по 28.02.2022 міститься 270 робочих днів, 106 вихідних та 17 святкових та неробочих днів. Отже середньоденна заробітна плата за 12 місяців складає: 688,45 грн (із розрахунку 185883,66 грн: 270 днів). На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі 260/10529/23 Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області відповідно до довідки № 218/106/5-2024 від 13.03.2024, було здійснено розрахунок та виплачено 42445,66 гривень, що складає 513 гривень середнього заробітку. Таким чином Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області недоплачена позивачу грошова компенсація становить суму 175,45 гривень за один день (із розрахунку 688,45 грн-513 грн), а з урахуванням 84 днів невідбутної відпустки загальну суму 14 737,80 гривень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за 84 дні невикористаної відпустки.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 14 738,61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що Законом України від 6 вересня 2023 року № 3379-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб», який набрав чинності 05.10.2023, внесено зміни до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», доповнивши їх новими положеннями, які передбачають зміни умов надання відпусток і грошового забезпечення військовослужбовців, рятувальників і поліцейських. Отже, на законодавчому рівні вже внесено відповідні зміни щодо врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейським за минулі роки, яке набуло чинності з 05.10.2023 року. Крім того, наказом МВС України № 903 від 08.11.2023 «Про затвердження Змін до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» внесено відповідні зміни і до наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, в тому числі і в частині щодо виплати компенсації за дні не використаної відпустки поліцейським. Враховуючи наведене, відповідачем ГУНП в Закарпатській області здійснено розрахунок суми компенсації за дні не використаної відпустки, згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року у справі № 260/10529/23, у відповідності до чинного законодавства, згідно змін до законодавства 05.10.2023, тобто після врегулювання спеціального законодавства.

Крім цього зазначає, що виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється виключно згідно спеціального законодавства виходячи з кількості календарної чисельності днів у місяці в якому проводиться розрахунок та виплата, та повністю врегульовано спеціальними нормами Закону України «Про Національну поліцію» та Наказ МВС від 06.04.2016 № 260, тому загальне законодавство в цьому випадку не застосовується, оскільки питання виплати грошового забезпечення поліцейського повністю врегулюванні спеціальним законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2022 року наказом Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області «По особовому складу» № 47 о/с ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено з служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 13).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2024 року, з врахування ухвали про виправлення описки від 01 лютого 2024 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки за 2017, 2019 та за 2021 роки.

Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області 13 березня 2024 року листом повідомило представнику позивача - адвокату Василю Поковбі, що сума компенсації за невикористану відпустку на виконання рішення у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року визначалася відповідно до вимог наказу МВС від 06.04.2016 № 260, а саме виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення: 15390,01:30 (кількість днів в місяці) = 513,00 грн 513,00 грн*84 (кількість днів невикористаної відпустки відповідно до рішення суду) = 43 092,03 грн, за мінусом обов`язкових відрахувань: військовий збір 646,38 грн (а. с. 11).

Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області 19 березня 2024 року на картковий рахунок позивача нараховано 42 445,65 грн, (а. с. 12).

Однак, позивач, вважаючи що компенсація за невикористану відпустку на виконання рішення суду виплачена не у повному обсязі, чим відповідачем, на переконання позивача, допущено протиправну бездіяльність, звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Наголошує на тому, що при обрахунку суми спірної компенсації підлягають врахуванню саме положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, яке затверджене постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки загальна кількість робочих днів з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року становить 270 робочих днів, а тому середньоденна заробітна плата позивача за 12 календарних місяців становить 688,46 грн (185 883,66 грн /270 робочих днів), натомість компенсація, що повинна була бути виплачена Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області позивачу становить 84 к.д. х 688,46 грн = 57 830,64 грн. Отже, недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних днів складає 14 738,61 грн (57 830,64 грн - 43 092,03 грн).

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на момент звільнення зі служби в поліції позивача) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Указаний нормативно-правовий акт визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Так, приписами пункту 8 розділу III Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, встановленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день вибуття у відпустку.

Водночас, положеннями абзаців сьомого та восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що стосовно виплати поліцейським грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, то Верховний Суд зазначав, що через відсутність правового врегулювання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки при вирішенні спору слід застосовувати приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки» (пункт 60 постанови від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, постанова від 23 жовтня 2019 року у справі № 826/8185/18 та інші).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини першої статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткової відпустки (пункт 62 постанови від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини та ураховуючи наведену вище практику Верховного Суду суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260, на момент звільнення зі служби в поліції позивача, питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цій справі підлягають застосуванню приписи КЗпП України, Закону України «Про відпустки», Порядку № 100.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог пункту 2 Розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (у редакції чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заробітна плата позивача за 12 календарних місяців згідно довідки № 136 від 20 листопада 2023 року з лютого 2021 року по лютий 2022 року становить 185 883,66 грн. (а. с. 11, зворот).

Загальна кількість робочих днів з 01 лютого 2021 року по 28 лютого 2022 року становить 270 робочих днів. Відтак, середньоденна заробітна плата позивача за 12 календарних місяців становить 688,46 грн (185 883,66 грн /270 робочих днів). Таким чином грошова компенсація, що повинна була бути виплачена Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області позивачу становить 84 к.д. х 688,46 грн = 57 830,64 грн.

Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області вказує, на виконання рішення у справі № 260/10529/23 від 29 січня 2024 року, оскільки 19 березня 2024 нараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 42 445,65 грн. (а. с. 12).

Таким чином, враховуючи наведене вище, недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 84 календарних днів складає 14 738,61 грн (57 830,64 грн- 43 092,03 грн).

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за 84 дні невикористаної відпустки є протиправними, а належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 14 738,61 грн.

Щодо покликання відповідача, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України від 6 вересня 2023 року № 3379-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб», який набрав чинності 05.10.2023 та яким внесено зміни до Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» та наказ МВС від 06.04.2016 № 260, в редакції наказу № 903 від 08.11.2023, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки позивача звільнено зі служби в поліції 18.03.2022. Тобто, на момент звільнення, такі нормативно-правові акти не були прийняті, що свідчить про не можливість їх застосування до розглядуваних спірних правовідносин.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Закарпатській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі № 260/2534/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
З. М. Матковська