Справа № 640/7465/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року справа №640/7465/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянки ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась громадянка ОСОБА_1 з позовом, в якому просить зобов`язати Міністерство соціальної політики України та Пенсійний фонд України поновити виплату пенсії ОСОБА_1 в Ізраїлі за віком, яку вона отримувала до окупації Криму з виплатою заборгованості по пенсії з моменту припинення її виплати жовтня 2014 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2022 до участі у справі залучено співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідачів щодо зупинення виплати пенсії позивачу за віком з жовтня 2014 року з моменту окупації Криму.

Представником Міністерства соціальної політики України до суду подані пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що не є належним відповідачем у справі, оскільки не здійснює призначення, нарахування та виплату пенсії.

Представником Пенсійного фонду України до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що поновлення виплати пенсії відбувається за заявою особи, яка подана ним особисто до Пенсійного органу. Крім того, Угода між Україною та Державою Ізраїль щодо соціального забезпечення укладена 28.09.2012, але не ратифікована в установленому порядку, а отже, не набула чинності.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області до суду не подано пояснень щодо заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2012 в адміністративній справі №2а-4861/11/2703 постанову Ленінського районного суду міста Севастополя від 27.01.2012 у справі № 2а-4861/11/2703 залишено без змін.

Згідно вказаної ухвали від 28.09.2012, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень (номер рішення 28425072), позивачу у жовтні 1995 року Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Севастополя була призначена пенсія за віком, яку вона отримувала до вересня 2000 року.

У вересні 2000 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачу був виплачений аванс пенсії за 6 місяців та в подальшому виплата пенсії була припинена.

Постановою Ленінського районного суду міста Севастополя від 27.01.2012 у справі №2а-4861/11/2703 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Севастополя нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на підставах, визначених пенсійним законодавством з 02.06.2011.

У подальшому у зв`язку із анексією АР Крим позивачу з жовтня 2014 року припинено виплату пенсії.

На звернення ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії останній листом від 02.04.2018 №6873/К-3 повідомив про відсутність підстав для поновлення, оскільки поновлення виплати пенсії, зокрема, відповідно до постанов судів, буде можливим у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження або після поновлення повноцінної роботи Управління ПФ України, зазначеного у рішенні суду.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, визначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на значення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно статті 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що положення другого речення статті 51 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009 р.

У постанові від 12.05.2015 по справі №21-180а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009 р. виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу Управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне проживання за кордон.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що позивач, який є громадянином України, проживаючи в Державі Ізраїль, має ті ж самі конституційні права, як і громадяни України, що проживають на території України, у тому числі право на соціальний захист.

Відповідно до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Із системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що законом передбачена можливість подачі відповідних заяв до органу пенсійного фонду як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Судом встановлено, що позивач зверталась до Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, однак їй було відмовлено з тих підстав, що поновлення виплати пенсії, зокрема, відповідно до постанов судів, буде можливим у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження або після поновлення повноцінної роботи Управління ПФ України, зазначеного у рішенні суду.

Однак, така відмова жодним Законом України не передбачена, а тому, відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії, Пенсійний фонд України діяв протиправно.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з пунктом 1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-4 органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Враховуючи, що пенсійне забезпечення здійснювалось територіальними органами Пенсійного фонду України, що розташовані в Автономній Республіці Крим, з дня набрання чинності постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-4 питання щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області жодних пояснень щодо заявлених позивачем позовних вимог до суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали до суду належних доказів на обґрунтованість правомірності зупинення виплати позивачу пенсії, а відтак, не довели її правомірності.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх часткового задоволення.

В частині позовних вимог заявлених до Міністерства соціальної політики України та Пенсійного фонду України суд відмовляє з тих підстав, що вони не є органами, які здійснюють призначення, нарахування та виплату пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80грн. (квитанція від 15.09.2020 №0.0..1), тому ці витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з жовтня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.