Справа № 215/271/25
Суддя: Камбул М. О.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/271/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

10.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3786233 від 04.01.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу за ч. 2 ст. 126 КУпАП у розмірі 3400 грн., оскільки вона є незаконною.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що 04.01.25 поліцейський УПІ в Дніпропетровській області внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову серії ЕНА № 3786233 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови позивач нібито порушив вимоги п. 2.1.а. ПДР України, а саме керував транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. З таким обвинуваченням та винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вимоги ПДР України він не порушував, а тому постанова серії ЕНА № 3786233 від 04.01.25 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Перш за все він вважає, що поліцейські діяли незаконно від самого початку. ОСОБА_1 категорично заперечує будь яке порушення закону зі свого боку у тій ситуації. Перш за все вказує, що його взагалі ніхто не зупиняв, поліцейські підійшли до нього на території заправної станції, коли він взагалі не керував ніяким транспортним засобом. Зазначає, що він дійсно знаходився в автомобілі ВАЗ 21061, який йому не належить і яким він не керував. Йому сказали, що він має пред?явити документи, оскільки ніби-то номер авто «не пробивається» по їх базі. ОСОБА_1 мав можливість показати їм техпаспорт, вказавши, що номер відповідає, а функціонування їх бази і правильність даних у ній від нього не залежать і його не стосуються. Інших документів позивач не пред?являв, оскільки за приписами п. 2.4.а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В даному випадку ситуація була зовсім іншою, оскільки він не був водієм, його не зупиняли і відповідно обов?язок надавати будь які документи на вимогу поліції у нього не настав на що ОСОБА_1 їм і вказав. По-друге, спочатку до позивача підійшов один патруль, у складі якого було двоє чоловіків, а потім на місці з?явився інший, у складі якого була дівчина, як потім з?ясувалося лейтенант поліції ОСОБА_2 , яка і виносила постанову. Але другий патруль взагалі не був в курсі, що трапилося, вони не були присутні на початку розвитку цих подій та почали позивачу говорити якусь нісенітницю, що він нібито причетний до якогось ДТП. Більше того, ОСОБА_1 звернув увагу, що ані перші патрульні, ані другі не використовували відеофіксації. Позивач бачив, як була ввімкнена бодікамера вже патрульними із другого патруля та й то, не від початку спілкування, а вже десь в процесі. Звичайно, що за таких обставин безперервного фіксування від початку події до закінчення немає і бути не може, що є прямим порушенням правил відеофіксації у таких випадках. Відповідно, ніяких доказів позивачу пред?явити не змогли, постанову виносила поліцейська яка прибула на місце згодом і нічого не знала про події, які відбувалися, навіть його права належним чином роз?яснені не були. Сама постанова також є вкрай не зрозумілим документом.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, яке інкримінується позивачу у вину, не зафіксовано та не підтверджено допустимими й належними доказами. ОСОБА_1 запитав докази його порушення, при цьому він був певен, що таких доказів немає і не може бути. Поліцейські йому нічого і не пред?явили, що було очікувано. Тобто самого «порушення» належним чином зафіксовано не було і жодних доказів його вчинення немає. Це знаходить відображення і у самій постанові, відповідно до п. 7 якої до неї нічого не долучалося, тобто в якості доказу не було використано нічого, окрім особистого враження поліцейської, яка не відомо яким чином опинилася на місці події, сама не була свідком взагалі нічому, однак, примудрилася винести постанову відносно позивача.

Стислий виклад заперечень відповідача.

17.02.2025 року на адресу суду від представника відповідача ДПП м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, Хайло Р.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві представник відповідача, окрім посилання на норми КУпАП, КАС України, ЗУ «Про Національну поліцію», зазначив, що під час несення служби 04.01.2025 близько 10 год. 28 хв. у місті Кривому Розі Тернівському районі по вул. Сергія Колачевського, 52 м, водій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21031 днз НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 не маючи права керування таким ТЗ, подія зафіксована на нагрудний відеореєстратор 475595, автомобільний реєстратор ксіомі чим порушив п. 2.1. (а) ПДР України. Відповідно до чого вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Вказані обставини підтверджуються відеозаписом. Після того, як були помічені ознаки того, що позивач порушив ПДР та був зупинений, інспектор патрульної поліції підійшла до транспортного засобу, за кермом зупиненого т/з знаходився позивач відеофайл 04-01-2025 з 00 хв. 32 сек., представилась згідно з п. 3 ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", після чого згідно з п. 1.1 та п. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» повідомила про причину зупинки та те, що ведеться відеофіксація. Співробітник поліції після чого попросила пред?явити для перевірки документи, а саме: посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач надав працівникам патрульної поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.05.2023 на право керування транспортними засобами категорії «А», але у посвідченні водія відсутня категорія, яка б дозволяла йому керувати вказаним транспортним засобом ВАЗ 21061 днз НОМЕР_1 , а саме категорія «В» на керування транспортними засобами. Також, під час перевірки документів позивача за базою Інформаційно-телекомунікаційні системи «Інформаційний портал Національної поліції України» було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на керування транспортними засобами лише категорії «А». Отже, останній не має право керування транспортними засобами категорії «В». Водій жодних аргументованих пояснень щодо вчиненого правопорушення надати не зміг. На відео файлі сlір-0 з 02 хв. 28 сек. зафіксовано, що позивач просить п?ять хвилин на спілкування з адвокатом у телефонному режимі, інспектор патрульної поліції надала цей час.

Під час розгляду справи ніяких клопотань від позивача не надходило, що підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського та позовною заявою. Після з?ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено порушення ч.2 ст.126 КУпАП. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, інспектор патрульної поліції перейшла до розгляду справи. Також зачитала позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що зафіксовано на відео файл «Сliр-0» з 05 хв. 20 хв. Було запитано у гр. ОСОБА_1 чи зрозумілі йому права та чи буде останній користуватися ними, останній повідомив, що все зрозуміло жодних клопотань не має. Після з?ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне відповідальність у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того зазначає, що постанова містить відомість про технічний засіб яким проводилась відео зйомка. Як вбачається з постанови вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Щодо зазначеної у постанові адреси: вул. Сергія Колачевського, 52м, звертає увагу суду що за даною адресою знаходиться АЗС «VostokGaz» з якої виїжджав позивач на транспортному засобі ВАЗ 21061 днз НОМЕР_1 . Також, копію постанови отримано позивачем було на місці розгляду справи, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не пдлягають, а постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити позов, проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що не бажає знайомитись з відзивом на позов.

Представник відповідача, Хайло Р.В. в судове засідання не з`явився, 17.02.2025 через канцелярію суду надав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи по суті призначено на 09-45 год. 13.02.2025, за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Білою К.М. 04.01.2025 винесено постанову серії ЕНА №3786233 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, 04.01.2025 о 10:28 год. у м. Кривому Розі по вул. С.Колачевського, 52М, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 з д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи права керування таким ТЗ. Нагрудний відеореєстратор 475595, відеореєстратор Ксіомі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 7).

Згідно відповіді ТСЦ МВС №1243, на запит від 24.01.2025 року № 423/41/19/1-2025, за результатами опрацювання, станом на 25.01.2025 року, в ЄДР МВС міститься інформація про видачу 30.05.2023 року ТСЦ МВС № 1243 посвідчення водія НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на право керування транспортними засобами категорії «А». Дане посвідчення водія має статус «виданий» (а.с. 32, 33).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи, що оскаржувану постанову постановлено 04.01.2025, до суду позивач звернувся 10.01.2025, тобто у десятиденний строк, який визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС №1243, станом на 25.01.2025 року, в ЄДР МВС міститься інформація про видачу 30.05.2023 року ТСЦ МВС № 1243 посвідчення водія НОМЕР_4 на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на право керування транспортними засобами категорії «А» (а.с. 32, 33)

В даному випадку слід зазначити, що згідно абз. 8 п. 2.13 ПДР України, до права керування категорії А відносяться мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Згідно абз. 10 п. 2.13 ПДР України, право на керування транспортними засобами особам може бути надано, якщо транспортні засоби належать до категорії В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З долученого відповідачем відеозапису вбачається, як ТЗ ВАЗ 21061 з д.н.з. НОМЕР_3 рухається по території заправної станції, виїжджає з території заправної станції, здійснює поворот праворуч та зупиняється, а з місця водія вказаного ТЗ виходить ОСОБА_1 . В подальшому, в ході розмови, працівниками поліції було встановлено його особу та встановлено, що він не має права керування ТЗ певної категорії.

Так, пояснення позивача стосовно того, що він не керував ТЗ, а також те, що до нього працівники поліції підходили на території заправної станції, спростовуються переглянутим судом відеозаписом та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно п.5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач наділений повноваженнями, щодо прийняття постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає, що ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона містить всі необхідні відомості, які визначені статтею 283 КУпАП.

Щодо обставин, на які посилається позивач, як на підстави для скасування постанови слід зазначити, що з наданого відповідачем у якості доказу відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції Біла К.М. неодноразово представлялася ОСОБА_1 , повідомляла про здійснення відеофіксації розмови, надала час останньому на консультацію в телефонному режимі з адвокатом, дотримуючись норм чинного законодавства роз`яснила ОСОБА_1 його права та обов`язки, роз`яснила можливість подавати заяви та клопотання, на що останній повідомив, що клопотань та заяв не має, права та обов`язки є зрозумілими. В подальшому працівник поліції Біла К.М. роз`яснила нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Щодо посилань позивача про відсутність в постанові відомостей про здійснення відео фіксування суд зазначає наступне.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З огляду на оскаржувану постанову від 04.01.2025 вбачається, що фіксація здійснювалась на нагрудний відеореєстратор 475595, відеореєстратор Ксіомі, тому посилання позивача з приводу відсутності відеофіксації та доказів вчиненого ним правопорушення не заслуговують на увагу та спростовуються переглянутим судом відеозаписом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України, та керував транспортним засобом не маючи права керування таким ТЗ.

Тому, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши норми права, суд вважає, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Невизнання позивачем вини за спірною постановою суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивача було обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, постанова серії ЕНА №3786233 від 04.01.2025 винесена інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Білою К.М. у межах наданих їй повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та нормами КУпАП, є законною, тому підстави для її скасування відсутні.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 605,60 грн. йому не відшкодовується.

На підставі вищевикладеного та керуючись ПДР України, ч. 2 ст.126, ст.ст. 247, 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст.8-9, 72, 77, 79, 139 246, 247, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя: