Справа № 160/29222/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/29222/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року (суддя Н.Є. Сліпець) у справі № 160/29222/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.10.2024 року № 28 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення ним віку 60 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області для призначення позивачу пенсії за віком зарахувати до страхового стажу період навчання у Херсонському морехідному училищі з 01.09.1981 року по 03.07.1984 року та періоди роботи з 11.10.1984 року по 10.08.1995 року, коли позивач працював за різними посадами у Владивостокській базі тралового та рефрижераторного флоту, з 05.01.1996 по 26.09.2024 року, коли позивач працював електромонтером та на посадах інженерів у Державній акціонерній енергопостачальній компанії «Дніпрообленерго» з 14.02.2013 року, у Державному підприємстві «Національна енергетична компанія «Укренерго», з 29.07.2019 року у Приватному акціонерному товаристві «Національна енергетична компанія «Укренерго», відповідно до записів зроблених у трудовій книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 11.10.1984 року), та призначити і виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення віку 60 років з 27.09.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 14.10.2024 року № 28 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж позивача склав тільки 29 років 2 місяці 3 дні. Періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 не зараховані внаслідок того, що дата народження у трудовій книжці дописана та не завірена належним чином, а саме відсутня печатка організації яка вносила зміни. Рішення про відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.10.2024 року № 28 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення ним віку 60 років;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 07.10.2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 , з урахуванням висновків викладених у цьому рішенні суду щодо певних періодів роботи позивача.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що оскільки трудова книжка позивача на титульному аркуші містить посилання на підставу внесення змін у трудовій книжці та запис підписаний відповідальною особою роботодавця, то в силу положень чинного законодавства позивач не несе відповідальності за правильне оформлення трудової книжки, а записи трудової книжки позивача від 11.10.1984 року мають бути зараховані до страхового стажу.

Також, суд вказав, що з 11.10.1984 року по 10.08.1995 року позивач працював у Владивостокській базі тралового та рефрижераторного флоту. Оскільки набуття позивачем трудового стажу в означений період відбулося в період чинності Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зупинення її дії не може мати негативні наслідки на законне право позивача щодо призначення пенсії.

Разом з тим, суд звернув увагу, що в трудовій книжці позивача маються записи № 1, 2 від 01.09.1981 року та 03.07.1984 року про початок та закінчення навчання позивача в Херсонському мореходному училищі, також позивачем надана копія диплому від 03.07.1984р. на підтвердження факту навчання.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява позивача підлягає задоволенню частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачу до страхового стажу правомірно не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки № НОМЕР_2 , адже на її титульній сторінці дата народження дописана та не завірена належним чином. Вважає, що на осіб, які працювали в російській федерації після 1 січня 1992 року не поширюються норми Угоди від 13.03.1992. Відтак, зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що після досягнення 60-річного віку позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Київській області розглянуто заяву з документами доданими до заяви про призначення пенсії та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.10.2024 року №28 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці дата народження дописана та не завірена належним чином, а саме на записі відсутня печатка організації яка вносила зміни.

Вважаючи рішення пенсійного органу від 14.10.2024 року № 28 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням від 14.10.2024 року №28 пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком за відсутності страхового стажу.

Також, з цього рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці дата народження дописана та не завірена належним чином, а саме на записі відсутня печатка організації яка вносила зміни.

Колегія суддів звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таких чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 . Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, який ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність підстав для зарахування до страхового позивача періоду роботи з 11.10.1984 року по 10.08.1995 року, коли позивач працював у Владивостокській базі тралового та рефрижераторного флоту, що вбачається за записами трудової книжки НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення пенсійного органу від 14.10.2024 року № 28 є протиправним та підлягає скасуванню. Натомість, зворотні доводи скаржника про правомірність цього рішення свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі № 160/29222/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.02.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк