Справа № 280/10791/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 280/10791/23

адміністративне провадження № К/990/25156/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Загороднюка А. Г., Радишевської О. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити виплати, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 (суддя - Богатинський Б. В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 (колегія суддів у складі: Бишевської Н. А., Добродняк І. Ю., Семененка Я. В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та історія справи

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу премію за серпень 2023, передбачену Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260), а також додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (далі - Постанова № 168), за серпень 2023 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що у вересні 2023 року позивачу не виплачено премію та додаткову винагороду за серпень 2023 року. Жодних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності або позбавлення премії та додаткової винагороди не вручалося. Підстави позбавлення виплат чітко не було зазначено відповідачем, але у відповідях було посилання здійснення позивачем правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в особливий період), факт наявності двох наказів від 29.08.2023 № 6135 та від 19.09.2023 № 6380. Документальні підстави для позбавлення премії та додаткової винагороди позивачу не відомі, крім того, що 27.08.2023 був складений Акт № 561 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, який став підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНЛ № 2/1229 від 27.08.2023 про військове адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 КУпАП. Позивач до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 172-20 КУпАП притягнутий не був. Належних та допустимих доказів того, що позивач перебував 27.08.2023 в стані алкогольного сп`яніння немає. Позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за серпень 2023 року уважає протиправним.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити виплати та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також цією ухвалою витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів щодо виплати грошового забезпечення за серпень 2023 року, а саме: наказ від 29.08.2023 № 6135; наказ від 19.09.2023 № 6380; інші документи, що слугували підставою для позбавлення премії, додаткової винагороди, інших виплат позивача за серпень 2023 року (засвідчені копії наказів про позбавлення премій, додаткової винагороди, копії документів про застосування суворої догани, матеріали службових розслідувань, які стосувалися повноти виплат грошового забезпечення за серпень 2023 року).

06.02.2024 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (заяву про зміну предмету позову), у якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.08.2023 № 6135 в частині: накладення дисциплінарного стягнення «СУВОРА ДОГАНА» за порушення вимоги абзацу 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, частини третьої 3 статті 172-20 КУпАП в порядку ст. 48 п. «в» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на солдата ОСОБА_1 ; позбавлення премії в повному обсязі за серпень 2023 року та позбавлення винагороди за серпень 2023 року, передбаченої Постановою № 168;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу премію за серпень 2023 року, передбачену Порядком № 260, а також додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, за серпень 2023 року в розмірі 30 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць.

У поданій заяві представник позивача зазначав, що позивач не був ознайомлений з наказом від 29.08.2023 № 6135 та до 31.01.2024 (дата отримання відзиву) не знав взагалі про його існування.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2024, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024, заяву про уточнення позовних вимог (заяву про зміну предмету позову) подану представником позивача у справі № 280/10791/23 повернуто без розгляду.

Повертаючи без розгляду заяву про уточнення позовних вимог (заяву про зміну предмету позову), суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у випадку здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін розгляд справи по суті починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, а тому заяву в порядку частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач може подати не пізніше ніж за п`ять днів до початку розгляду справи по суті. Суд установив, що провадження у цій справі відкрито 01.01.2024, а заява про зміну предмета позову подана представником позивача лише 06.02.2024 (через підсистему «Електронний суд»), тобто пізніше ніж за п`ять днів до початку розгляду справи по суті.

Щодо доводів представника позивача, що позивач не був ознайомлений з наказом від 29.08.2023 № 6135 та до 31.01.2024 (дата отримання відзиву) не знав взагалі про його існування, суд першої інстанції звернув увагу представника позивача на те, що згідно з матеріалами справи (лист військової частини від 28.11.2021 № 1/1271 наданий на запит представника позивача, у якому зазначено підставою для утримання премії наказ від 29.08.2023 № 6135) представнику позивача було достеменно відомо про існування наказу від 29.08.2023 № 6135. Про такий наказ представник позивача зазначала також і в позовній заяві, та просила його витребувати судом.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати, справу передати на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю.

На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що зазначений судом пропуск строку на подання заяви про зміну предмету позову не є співмірним з такими наслідками, як повернення заяви, відмови в задоволенні позовної заяви та пропуску строку на оскарження спірного наказу. Крім того, невчасне звернення позивача із заявою прямо зумовлене несвоєчасним виконанням обов`язку відповідачем стосовно подання витребуваних документів та відзиву на позовну заяву, а також ігноруванням відповідачем численних адвокатських запитів, надісланим представником позивача з метою самостійного отримання необхідних документів. Уважає, що в цьому випадку, внаслідок проявлення надмірного формалізму та надто суворого тлумачення закону, - це призвело до винесення несправедливого рішення.

Також зазначає, що неможливо визначитися із способом захисту, коли позивач не знає змісту індивідуального акта та точно не знає, який саме індивідуальний акт порушив права особи. Не можна стверджувати про те, що позивачу та його адвокату було достеменно відомо про існування наказу від 29.08.2023 № 6135 з листа військової частини від 28.11.2023 № 1/1271, оскільки дата та номер документа не вказують на його зміст, підстави винесення, яким чином він обмежує або порушує права позивача.

Крім того, скаржник зазначає, що оскаржувана постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 прийнята без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 № 500/1912/22.

Позиція інших учасників справи

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надходило. Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух касаційної скарги

01.07.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Загороднюка А. Г., Радишевську О. Р. для розгляду судової справи № 280/10791/23.

Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2025 закінчено підготовку цієї справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судових рішень, зазначених у частині другій статті 328 КАС України, а також посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, Верховний Суд виходить із такого.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

У постанові від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду указав, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні указаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Отже, при поданні указаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені також і КАС України.

Так, відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 12 КАС України визначено форми адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з частиною другою статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною третьою статті 262 КАС України передбачено, що підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01.01.2024 у справі № 280/10791/23 відкрито провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити виплати. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ураховуючи особливості розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у спірних правовідносинах мав право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання.

Водночас позивач 06.02.2024 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (заяву про зміну предмету позову), тобто з пропуском строку для вчинення такої процесуальної дії.

Суд першої інстанції дійшов до правомірного та обґрунтованого висновку про пропуск позивачем встановленого частиною першою статті 47 КАС України строку для скористання наданим процесуальним правом подати заяву про зміну предмету позову.

Суд апеляційної інстанції погодився з таким правомірним висновком.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Посилання позивача на ту обставину, що невчасне звернення позивача із заявою про зміну предмета позову прямо зумовлене несвоєчасним виконанням обов`язку відповідачем стосовно подання витребуваних документів та відзиву на позовну заяву, а також ігноруванням відповідачем численних адвокатських запитів, надісланих представником позивача з метою самостійного отримання необхідних документів, не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на положення частини першої статті 47, статті 262 КАС України.

Крім того, судами попередніх інстанцій зі змісту листа військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2021 № 1/1271, який був наданий на запит представника позивача, встановлено, що підставою для утримання з позивача премії за серпень 2023 року є, зокрема, сувора догана (наказ від 29.08.2023 № 6135).

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що про наявність обізнаності про те, що підставою для утримання з позивача премії за серпень 2023 року є, зокрема, сувора догана (наказ від 29.08.2023 № 6135) позивачем зазначено безпосередньо у позовній заяві.

Отже, Суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що не можна стверджувати про те, що позивачу та його адвокату було достеменно відомо про існування наказу від 29.08.2023 № 6135 з листа військової частини від № 1/1271, а також, що лише 31.01.2024 представнику позивачу стало відомо про дійсний зміст наказу від 29.08.2023 № 6135.

З приводу посилань скаржника на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, то суд касаційної інстанції зазначає, що в цій справі Верховний Суд зробив висновок про те, що позивач був учасником бойових дій, а тому вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду із позовом за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Проте Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваних судових рішеннях заява позивача про зміну предмета позову, відповідно до частини першої статті 47 КАС України, не підлягала прийняттю до провадження, а поверталась позивачу без розгляду.

Отже, висновки Верховного Суду у справі № 500/1912/22 щодо оцінки обставин не є релевантними до цих правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, підтриманим судом апеляційної інстанції, про повернення заяви про уточнення позовних вимог (заяви про зміну предмета позову), поданої представником позивача у справі № 280/10791/23 без розгляду.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі № 280/10791/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.Г. Загороднюк О.Р. Радишевська