Справа № 160/33623/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги «Про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 » № В-БВПД/005/02.2.4-03/3 від 11.12.2024 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з письмовим зверненням про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, у якому просив, надати безоплатну вторинну правничу допомогу з питання стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням судового рішення про поновлення на роботі за період з 02.08.2024 року по теперішній час. Підставою отримання права на безоплатну правничу допомогу є те, що позивач, як суб`єкт права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначений п. 17 ч. 1 ст.14 Закону України Про безоплатну правничу допомогу (далі Закон), людина, ветерани війни має право на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону. Про результати розгляду зазначеного звернення відповідач у визначений Законом строк позивача не повідомив. Це змусило позивача звертатись на Гарячу лінію системи БВПД для з`ясування стану розгляду звернення. 13 грудня 2024 р. на електронну адресу позивача надійшов лист №005/07.2-11/2332 від 13.12.2024 р. за підписом директора ПСМЦ з надання БПД Наливайко Павла Івановича, до якого було додано наказ Про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 №В-БВПД/005/02.2.4-03/3 від 11.12.2024 р. за підписом Начальника Південно-Східного управління надання безоплатної Юхименко Анастасії Юріївни. Виходячи з наданої інформації та тексту наказу відмова у наданні безоплатної вторинної правничої допомоги відбулась у відповідності до пункту 3 частини першої статті 17, частини другої статті 19, пункту 4-1 частини першої статті 20 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». Тобто на думку посадових осіб відповідача позивач використав право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини четвертої статті 14 цього Закону, так як має право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги, в той час коли йому надається безоплатна вторинна допомога одночасно за 7 (сімома) рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, що перевищує встановлену частиною четвертою статті 14 Закону України Про безоплатну правничу допомогу квоту. Позивача не погоджується з цим наказом, вважає його незаконним і таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що згідно із частиною четвертою статті 14 Закону: «Суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 2629 частини першої цієї статті, мають право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання БВПД, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги». Отже, законодавець установив подвійне обмеження: по-перше, кількість рішень про надання правничої допомоги протягом одного бюджетного періоду не має перевищувати шести. По-друге, кількість чинних (тобто діючих «одночасно») рішень теж не повинна перевищувати шести. Факт надання БВПД за рішеннями, ухваленими навіть у попередні роки, за умови, що ці справи ще не завершені, «займає квоту» у межах тих же шести одночасних рішень. Позивач, як підтверджено самим наказом і усіма супутніми документами, має сім одночасно чинних рішень про надання БВПД, ухвалених різними центрами системи безоплатної правничої допомоги (окремі з них датовані 2021, 2022, 2023 роками, проте на момент видання оскаржуваного наказу залишалися чинними, оскільки жодне з проваджень офіційно не припинене й адвокати продовжують надавати представництво чи захист за тими дорученнями). Відповідач, діючи добросовісно, у межах та в порядку, визначених законом, встановив перевищення позивачем установленої «одночасної» квоти (6 чинних рішень). Оскільки наявна сьома діюча справа, відповідач змушений був відмовити в наданні допомоги. Позивач у позові посилається виключно на рік (2024), ототожнюючи «бюджетний період» з календарним, і наполягає, що отримав правничу допомогу «лише двічі» протягом 2024 року. Проте він не спростовує, що всі доручення (накази) з 2021, 2022, 2023 років, видані раніше, продовжують діяти станом на грудень 2024 року. Відповідно, маємо ситуацію, коли реєстр чинних рішень (доручень) перевищує шість. А саме це і є безумовною підставою для відмови, визначеною в Законі. Отже, відмова у наданні допомоги обґрунтована тим, що позивач вже отримує безоплатну вторинну правничу допомогу на підставі 7 чинних рішень, що підтверджується пунктами 17 оскаржуваного Наказу. У зв`язку з цим виконано норму пункту 4 частини першої статті 20 та частини четвертої статті 14 Закону.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 3 групи та особою, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни та учасників бойових дій, що підтверджується копією паспорта позивача № НОМЕР_2 від 05.10.2020р., копією посвідчення УБД серії НОМЕР_3 від 14.08.2008р. та копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.02.2019р.
Листом від 13.12.2024 року №005/07.2-11/2332 Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги розглянув заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 27.11.2024 року, що передбачає здійснення представництва інтересів в суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами з питання стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/6384/14 від 08.12.2014 року про поновлення на роботі за період з 02.08.2024 року по теперішній час з урахуванням вимог Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та направлено копію рішення про відмову у наданні безоплатної вторинної правничої допомоги від 11.12.2024 №В-БВПД/005/02.2.4-03/3, оскільки відповідно до п.4-1 ч.1 ст.20 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" використано право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини 4 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Так, наказом від 11.12.2024 року №В-БВПД/005/02.2.4-03/3 Про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3 частини 1 статті 17, частини 2 статті 19 пункту 4-1 частини першої статті 20 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 27.11.2024 року про надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги, що передбачає здійснення представництва інтересів в суді, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами з питання стягнення заробітної плати за період вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/6384/14 від 08.12.2014 року про поновлення на роботі за період з 02.08.2024 року по теперішній час, відмовлено в наданні такої допомоги з огляду на наступне.
Суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" мають право на отримання такої допомоги не більше 6 (шести) разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж 6 (шістьма) рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги (частина 4 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" ).
ОСОБА_1 є суб`єктом права на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно пункту 17 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" .
Наразі безоплатна вторинна правнича допомога надається Щербині В.Л. за наступними зверненнями:
4) від 08.04.2024 з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів по справі про стягнення індексації за затримку виконання судового рішення №932/2730/22, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024 (рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене наказом Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-28/576-над. від 12.04.2024 Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 );
Таким чином, наразі ОСОБА_1 надається безоплатна вторинна допомога одночасно за 7 (сімома) рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги, що перевищує встановлену частиною четвертою статті 14 Закону України Про безоплатну правничу допомогу квоту».
Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02.06.2011 №3460-VI (надалі Закон №3460-VI) відповідно до Конституції України визначає зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги.
Частиною 1 статті 2 Закону №3460-VI встановлено, що цей Закон регулює правовідносини у сфері надання безоплатної правничої допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правничу допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правничу допомогу, що встановлені цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру (ч.2 ст.13 Закону №3460-VI).
Згідно з пунктом 17 ч.1 ст. 14 Закону №3460-УІ встановлено, що право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №3460-VI суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є центри з надання безоплатної правничої допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.
Центри з надання безоплатної правничої допомоги забезпечують надання всіх видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 7 і частиною другою статті 13 цього Закону (частина 4 статті 16 Закону №3460-VI).
Частиною 1 статті 17 Закону №3460-VI встановлено, що центр з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, серед іншого, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги; забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.
Відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги, якщо особа використала право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини четвертої статті 14 цього Закону.
Частиною 4 статті 20 Закону №3460-VI визначено, що суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини першої цієї статті, мають право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно до вимог ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
З аналізу наведених норм слідує, що особа не може отримувати безоплатну вторинну правничу допомогу більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно оскаржуваного наказу судом встановлено, що станом на день звернення позивача до відповідача із заявою від 27.11.2024 про надання безоплатної вторинної правничої допомоги та прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 11.12.2024 позивач отримував безоплатну вторинну правничу допомогу фактично за 7 рішеннями Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової, а саме:
4. на підставі наказу Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №033-02-28/576-над. від 12.04.2024 Про надання безоплатної вторинної правничої допомоги Щербині Віктору Леонідовичу з питання складання процесуальних документів та представництва інтересів по справі про стягнення індексації за затримку виконання судового рішення № 932/2730/22, де таку допомогу надає адвокат Ілющенко А.А. за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024;
Разом з тим, суд зазначає, що позивачу у 2024 році надається безоплатна вторинна правова допомога за шістьма зверненнями, а саме: від 09.11.2022 за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 1299Дн від 14.10.2024; від 19.03.2023 за дорученням Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги №1313Дн від 15.10.2024; від 08.01.2024 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/7 від 08.01.2024; від 08.04.2024 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02- 9/368 від 15.04.2024; від 16.03.2021 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024; від 18.01.2021 за дорученням Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 033-02-9/380 від 17.04.2024.
Як зазначено відповідачем у відзиві на позов, на момент прийняття оскаржуваного наказу, жодне з проваджень офіційно не припинено та адвокати надають представництво (захист) за зазначеними дорученнями. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивач вичерпав своє право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги, так як, на час розгляду справи отримує таку допомогу за 7 рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центром з надання безоплатної правничої допомоги, а на день звернення із заявою від 27.11.2024 року (з 01.01.2024 по 27.11.2024) фактично отримує допомогу за шістьма дорученнями Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Таким чином, суд вважає, що в даних правовідносинах відповідач діяв в межах та у спосіб встановлених Закону України «Про безоплатну правову допомогу».
Суд зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають учасники справи. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, аналіз вказаних положень нормативно-правових актів та зміст усіх заявлених позивачем позовних вимог, позивач не довів суду порушення відповідачем його прав оскаржуваним наказом.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Як наслідок, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтованими, а тому в задоволенні позову потрібно відмовити.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова