Справа № 380/19512/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 рокусправа № 380/19512/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2), в якому просить

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.11.2023 року №5 щодо застосування ОСОБА_1 при призначенні вперше пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 з 25 жовтня 2023 року, осучасненого показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, який становить 7405,03 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 25 жовтня 2023 року пенсію за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії - 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік.

Ухвалою від 23.09.2024 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером, і перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 01.09.2011 отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ. На підставі поданої Позивачем заяви від 25.10.2023 її було переведено на пенсію за віком, згідно норм Закону 1058. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням №45 від 01.11.2023 призначило позивачці пенсію за віком відповідно до Закону №1058, однак під час призначення пенсії за віком відповідач 1 протиправно не застосовував показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто за 2020-2022 роки. Натомість відповідачем 1 було проведено перерахунок пенсії із застосуванням осучасненого показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, який у 2023 році становив 7405,03 грн, що значною мірою призвело до зменшення загальної пенсійної виплати позивачки. Листами від 08 лютого 2024 року №3785-2968/Б-52/8-1300/24, від 03 травня 2024 року №12280-12551/Б-52/8-1300/24 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивачку у відповідь на її заяви від 25 січня 2024 року, від 22 квітня 2024 року щодо пенсійного забезпечення про те, що для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2020, 2021 та 2022 роки під час обчислення пенсії за віком немає підстав.

Позивач вважає, що при призначенні у 2023 році пенсії за віком відповідно до Закону №1058- IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, оскільки позивач не був пенсіонером згідно Закону №1058- IV.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 01.09.2011 по 24.10.2023 отримувала пенсію за вислугу років. 25.10.2023 Позивачка звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду з заявою та доданими до неї документами. для переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону № 1058. Зазначену вище заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням якого від 25.10.2023 № 45 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058.

Звертає увагу, що пенсії за вислугу років призначаються відповідно до Закону №1058. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 збережено право на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, пенсія за вислугу років призначається з дотриманням умов, передбачених Законом №1788. Однак, розрахунок такої пенсії здійснюється відповідно до Закону №1058. А отже, показник середньої заробітної плати (доходу) розраховувався відповідно до цього Закону. Згідно заяви від 14.09.2023 року Позивачці здійснено перерахунок пенсії в частині переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, в межах Закону №1058.

Відповідач 2 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що з 29.07.2011 позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, а з 25.10.2023 відповідно до заяви ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Зазначає, що позивачу первинно було призначено пенсію відповідно до Закону №1788, що і є різновидом пенсії за віком. З посиланням на положення ч.3 ст.45 Закону №1058-IV зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, отже позивача переведено на пенсію за віком з 25.10.2023, при цьому застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього призначення виду пенсії. Таким чином, відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки при переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки такий показник може бути застосований лише при первинному призначенні пенсії у 2023 році. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, і перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 01.09.2011 отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), що не заперечується відповідачами.

25.10.2023 позивач подала до Самбірського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заяву про переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону №1058.

На підставі поданої Позивачем заяви від 25.10.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було прийнято рішення від 25.10.2023 №45 яким позивачку було переведено на пенсію за віком, згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV). Пенсію обчислено при наявному страховому стажі 41 рік 07 місяців 18 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,41583. Розмір пенсійної виплати з 25.10.2023 становить 2760 грн., зокрема: 1873,93 грн. розмір пенсії за віком (4506,48*0,41583); 304,92 грн. доплата за понаднормовий стаж за 21 рік; 121,15 грн доплата на індекс. ЗП для СС30/35; 460,00 грн доплата особам, яким не виповнилось 70 років. Відтак загальний розмір пенсії становить 2760,00 грн

На звернення позивача 17.04.2024 ГУ ПФУ у Львівській області листом від 08.05.2024 №12280-12531/Б-52/8-1300/24 повідомило позивача про при переведенні з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних Пенсійним фондом. При переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону№1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, законом не передбачено застосування середньої заробітної плати, визначеної ч.2 ст.40 Закону №1025 при проведенні перерахунку пенсії перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Вважаючи неправомірними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні правові норми.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 22, 44 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У преамбулі Закону №1788-ХІІ зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІV (надалі, також Закон №1058-ІV) встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Суд зауважує, що ключовим у цій справі є питання наявності у позивача, якому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, що обчислена відповідно до положень Закону №1058-IV, права на призначення пенсії за віком відповідно до приписів статті 40 Закону № 1058-IV після досягнення пенсійного віку.

Водночас, частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.

Однак, у даному випадку має місце питання призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому, слід враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 25.10.2023 позивача переведено з пенсії за вислугу років по Закону України Про пенсійне забезпечення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 7 Закону №1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком призначається незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Суд зазначає, що позивачу призначено пенсію у 2011 році відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше, а тому у відповідача були наявні підстави для призначення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд України вже аналізував подібні правовідносини і у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Ба більше, зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, встановивши, що позивачу з 11 лютого 2013 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 11 січня 2023 року, дійшов висновку про наявність у нього права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, з огляду на те, що за цих обставин має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а (про що зазначає позивач у касаційній скарзі), від 27 листопада 2024 року у справі №560/11681/23, від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22 та від 31.01.2025 у справі №200/1478/24.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем під час призначення ОСОБА_1 пенсії згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування протиправно враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.10.2023 №5 в частині застосування при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1025 з 25.10.2023 осучасненого показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки є протиправним.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого при призначенні пенсії позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку та виплати позивачці з 25 жовтня 2023 року пенсії за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року призначення такої пенсії 2020-2022 роки має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: м.Вінниця, вул.Зодчих,22) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 25.10.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст. 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2020, 2021 та 2022 роки).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: м.Вінниця, вул.Зодчих,22).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна