Справа № 160/30527/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення заходів по виплаті йому страхових виплат, нарахованих від середньої заробітної плати за відповідний період 1999-2000 роки;
- зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли виплаті страхових виплат від мінімального заробітку, а не від середньої заробітної плати за відповідний період 1999-2000 роки, зокрема, шляхом зобов`язання нарахування йому соціальних виплат 10% від середньої заробітної плати за відповідний період 1999-2000 роки на підставі даних про зарплату, які містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) та на підставі довідки, яка була отримана згідно із запитом, зробленого відділом обслуговування громадян №3 (Сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області до ТОВ "Індустріально-промисловий комплекс" з 21.12.2023 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він 21.12.2023 року звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою для призначення щомісячної страхової виплати у зв`язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, яке сталося на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод», після чого йому було призначено та нараховано страхові виплати. Однак, нараховані виплати виявились нижчими за розміром, ніж він очікував. 09.10.2024 року він звернувся із заявою, в якій просив надати відповідь щодо нарахування йому регресу 10% від мінімальної заробітної плати, а не від середньої заробітної плати за відповідний період з 1999 р. по 2000 р. Листом від 07.11.2024 р. повідомлено, що у зв`язку з ліквідацією ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод», документи, накази та відомості щодо нарахування йому заробітної плати за 1945 р. - 2009 р. передані на зберігання ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс»; довідка, яка була надана від 06.03.2024 р. 873, не відповідає додатку до Порядку №1266; а обчислення середньої заробітної плати для призначення йому страхових виплат проведено відповідно до п.20 Порядку №1266. З зазначеною бездіяльністю він не погоджується, оскільки відповідач не зробив необхідних дій по отриманню необхідної інформації щодо обчислення середньої заробітної плати. Крім того, такі дані містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказане й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області через відділ обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян із заявою та необхідними документами щодо призначення щомісячної страхової виплати у зв`язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, яке сталося на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод». Згідно із випискою з акта медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА № 131625 позивачу встановлено 10% втрати працездатності з 06.11.2023 р. безстроково. Відділом призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області було призначено та нараховано позивачу страхові виплати відповідно до ст.36 Закон України від 21.09.2022 р. № 2620-ІХ Про внесення змін до Закону України від 23.09.1999 р. № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з питань надання інформації щодо підстав нарахування регресу 10% від мінімального заробітку, а не від середньої заробітної плати за відповідний період (1999-2000 роки). Листом від 07.11.2024 року відповідачем повідомив про те, що у зв`язку з ліквідацією ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» документи відносно позивача з особового складу, накази та відомості нарахування заробітної плати за 1945-2009 роки були передані на зберігання до ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс». Довідка була надана від 06.03.2024 р. № 873, проте вона не відповідала додатку до Порядку № 1266. Отже, у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати (з розміру мінімальної заробітної плати за жовтень 2000 року 118 грн.) застрахованої особи перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу - 21.11.2000 року), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену в позовній заяви, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 21.12.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив призначити йому щомісячні страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, яке сталось на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод».
Згідно із випискою з акта медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №131625 від 27.11.2023 р. позивачу встановлено 10% втрати працездатності з 06.11.2023 р. безстроково.
З 06.11.2023 року Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області було призначено та нараховано позивачу щомісячну страхову виплату у розмірі 689,46 грн.
09.10.2024 року позивач звернувся через вебпортал ПФУ із заявою, в якій просив нарахувати регрес 10% від мінімального заробітку, а не від середньої заробітної плати за період з 1999 р. по 2000 р.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.
Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Згідно із частиною першою статті 30 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Відповідно до частини сьомої статті 30 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:
1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;
5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Статтею 31 Закону № 1105-XIV визначено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться у разі:
1) зміни ступеня втрати професійної працездатності;
2) зміни складу сім`ї померлого.
Щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.
Коефіцієнт перерахунку щомісячних страхових виплат відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеного відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
За наявності фінансових можливостей бюджету уповноваженого органу управління розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для здійснення перерахування, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення.
Розмір такого збільшення визначається у межах бюджету уповноваженого органу управління за рішенням Кабінету Міністрів України.
Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати не підлягає зменшенню.
Частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.
Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.
Відповідно до частини восьмої статті 36 Закону № 1105-XIV середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина дев`ята статті 36 Закону № 1105-XIV).
Згідно із ч.11 ст.36 Закону № 1105-XIV якщо на час звернення за страховою виплатою неможливо отримати інформацію про заробітну плату потерпілого до ушкодження здоров`я, сума страхової виплати визначається за чинною на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день звернення.
Перерахування сум страхових виплат проводиться відповідно до частини другої статті 31 цього Закону (частина чотирнадцята статті 36 Закону № 1105-XIV).
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.
За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.
Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.
Частиною другою статті 37 Закону № 1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:
1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;
2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;
3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;
4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;
5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;
6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;
7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;
8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;
9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;
10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат (частина третя статті 37 Закону №1105-XIV).
Згідно із частиною першою статті 38 Закону № 1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Страхові виплати здійснюються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 41 Закону № 1105-XIV).
Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці» (ч.7 ст.41 Закону № 1105-XIV).
Відповідно до пункту 1.3 розділу І Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. № 11 (далі - Порядок № 11, положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.
Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах (абзац перший пункту 1.4 розділу І Порядку № 11).

Згідно із пунктом 1.6 розділу І Порядку № 11 середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 9, 10, 11, 12, 13, 14 статті 42 Закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 із змінами (далі - постанова № 1266).

Розділом ІІІ Порядку № 11 врегульовано призначення потерпілому одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати.

Одноразова допомога та щомісячна страхова виплата потерпілому призначається при встановленні МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ Порядку № 11 визначено перелік документів, які подаються для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати, зокрема: заява потерпілого про призначення страхових виплат (пункт 1); висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності (пункт 8); довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб (підпункт 9).

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Підпунктом 3.4.1 пункту 3.4 розділу ІІІ Порядку № 11 визначено, що щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

При цьому максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату настання права на страхову виплату.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, на дату настання права на страхову виплату.

Згідно із підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 розділу ІІІ Порядку № 11 перерахування розміру щомісячної страхової виплати у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати, визначеної за останнім її коригуванням при проведенні перерахування відповідно до частини другої статті 37 Закону.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату настання права на проведення перерахунку.

Перерахований розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з дня зміни відсотка втрати професійної працездатності.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266, положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого пункту 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно із пунктом 14 Порядку № 1266 у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за формулою.

Пунктом 31 Порядку № 1266 визначено, що середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком (пункт 33 Порядку №1266).

Згідно із пунктом 1 розділу І Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 р. № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (далі - Положення № 10-1), це Положення відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб (пункт 4 розділу І Положення № 10-1).

Згідно із пунктом 6 розділу IV Положення № 10-1 відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих страхових внесків за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою страхувальника, та вносяться до Реєстру застрахованих осіб на підставі наказу керівника відповідного територіального органу у десятиденний строк після узгодження результатів перевірки.

Відповідно до пункту 4 розділу V Положення № 10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб містить актуальні на дату та час її формування відомості, що обробляються в Реєстрі, або відомості про відсутність інформації за визначеними параметрами пошуку.

Інформація з Реєстру застрахованих осіб формується програмним способом за такими параметрами:

суб`єктом - застрахованою особою чи страхувальником (групою застрахованих осіб чи страхувальників) із зазначенням: для застрахованої особи - номера облікової картки та реєстраційного номера облікової картки платника податків; для страхувальника - коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків;

обсягом інформації - у повному обсязі чи за окремий період;

складом інформації - про участь особи у загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні, джерела надходження відомостей щодо неї, набуття застрахованою особою права на отримання страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо;

призначенням інформації - для призначення пенсії, всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидії), виявлення фактів використання праці неоформлених працівників та порушень законодавства про працю та інших цілей, визначених Законом.

Згідно із пунктом 5 розділу V Положення № 10-1 відомості, що обробляються в Реєстрі застрахованих осіб, залежно від виду та обсягу можуть формуватись у формі таблиць, переліків, довідок тощо та надаватись листом Пенсійного фонду України або його територіального органу, оформленим відповідно до вимог діловодства.

Пунктом 6 розділу V Положення № 10-1 визначено, що інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, зокрема: індивідуальні відомості про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення; дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) - згідно з додатком 6 до цього Положення.

У разі відсутності в Реєстрі застрахованих осіб інформації про застраховану особу за визначеними параметрами формується та надається довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу за формою згідно з додатком 15 до цього Положення.

Судом встановлено, що позивачу Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області у зв`язку з страховим випадком трудовим каліцтвом, що стався 01.11.2002 року, під час перебування у трудових відносинах з ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» та втратою професійної працездатності на 10% з 06.11.2023 року безстроково призначено щомісячну страхову виплату, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 06.11.2023 року.

З 01 січня 2023 року здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Закону № 1105-XIV забезпечено Пенсійним фондом України та його органами.

Спірним у цій справі є правильність обчислення розміру щомісячної страхової виплати, виходячи з мінімальної заробітної плати, а не із середньої заробітної плати, обрахованої із заробітної плати позивача перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання. При цьому, право позивача на отримання щомісячної страхової виплати, відсоток втрати професійної працездатності відповідачем не оспорюється.

Так, у листі від 07.11.2024 року відповідачем вказано, у зв`язку з ліквідацією ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» документи відносно позивача з особового складу, накази та відомості нарахування заробітної плати за 1945-2009 роки були передані на зберігання до ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс». Довідка була надана від 06.03.2024 р. № 873, проте вона не відповідала додатку до Порядку № 1266. Розмір призначеної щомісячної страхової виплати з 06.11.2023 р. становив 689,46 грн., з розрахунку: 35 984,17 х 10%, де 6 894,63 грн. - середньомісячна заробітна плата до настання страхового випадку; 10% - ступінь втрати працездатності. З 01.03.2024 року щомісячна страхова виплата становить 744,34 грн. (689,46 х 1,0796). З огляду на викладене вище, страхові виплати позивачу розраховано відповідно до норм чинного законодавства.

В противагу, позивач вказує, що у відповідача є усі можливості та підстави для розрахунку його страхових виплат від середньої заробітної плати яка розрахована за 1999 р. - 2000 р., оскільки дані про його заробітну плату містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5). Крім того, наявна довідка ТОВ «Індустріально-промисловий комплекс».

В той же час, Індивідуальні відомості про застраховану особу, форми ОК-5 за період за 1999 р. - 2000 р., містять відомості про заробітну плату (дохід) яку позивач отримував у ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» та відомості щодо сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, згідно із індивідуальних відомостей про застраховану особу ОК-5 заробіток позивача на ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод», з якого сплачено страхові внески становить: січень 1999 року = 181 грн., лютий 1999 року = 162 грн., березень 1999 року = 322,76 грн., квітень 1999 року = 351,16 грн., травень 1999 року = 260 грн., червень 1999 року = 292,22 грн., липень 1999 року = 170,76 грн., серпень 1999 року = 138,05 грн., вересень 1999 року = 261,53 грн., жовтень 1999 року = 227,16 грн., листопад 1999 року = 238,99 грн., грудень 1999 року = 257,56 грн., січень 2000 року = 198,97 грн., лютий 2000 року = 234,50 грн., березень 2000 року = 173,70 грн., квітень 2000 року = 186,71 грн., травень 2000 року = 333,98 грн., червень 2000 року = 264,30 грн., липень 2000 року = 278,58 грн., серпень 2000 року = 296,01 грн., вересень 2000 року = 596,46 грн., жовтень 2000 року = 216,82 грн., листопад 2000 року = 217,56 грн., грудень 2000 року = 211,03 грн.

За правилом, закріпленим у частині першій статті 36 Закону № 1105-XIV, пункті 3.4.1 пункту 3.4 розділу ІІІ Порядку № 11 та пункті 31 Порядку № 1266, щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я та яка обчислюється з використанням даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тільки у разі відсутності в Реєстрі застрахованих осіб таких відомостей та неможливості їх отримання від роботодавця щомісячна страхова виплата потерпілому призначається відповідно до вимог Закону № 1105-XIV, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте дослідженням наданих до матеріалів справи індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форми ОК-5) встановлено, що в реєстрі наявні відомості про суму отриманого позивачем заробітку (доходу) за час роботи на ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» (код 05743605) за період з 1999 р. - 2000 р. включно, кількість днів трудових або цивільно-правових відносин та про сплату страхових внесків.

Відповідно до положення 10-1 як довідка форми ОК-5, так і довідка форми ОК-7, є лише формами надання індивідуальних відомості про застраховану особу, що генеруються програмним забезпеченням залежно від виду та обсягу відомостей, що обробляються в Реєстрі застрахованих осіб.

Суд зауважує, що Порядками № 11, № 27, № 1266, якими врегульовано процедуру призначення щомісячних страхових виплат та обчислення середньої заробітної плати, не вимагається підтвердження даних з Реєстру застрахованих осіб про заробітну плату/доход потерпілого саме за формою ОК-7.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що призначення позивачу щомісячної страхової виплати, виходячи з мінімальної заробітної плати, без врахування відомостей з Реєстру застрахованих осіб про отриману ним заробітну плату (дохід) в ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» (код 05743605), суперечить визначеному чинним законодавством порядку призначення страхових виплат, а отже є протиправним.

Відповідно, сума щомісячних страхових виплат позивача підлягає перерахуванню на підставі відомостей про його заробітну плату, отриману ним за період роботи в ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» (код 05743605), зазначених в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити з 21.12.2023 року перерахунок та виплату належної позивачу щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньої заробітної плати, обчислюваної виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, відповідно до пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266, згідно із даних які зазначені в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 та зобов`язати відповідача здійснити з 21.12.2023 року перерахунок та виплату належної позивачу щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньої заробітної плати, обчислюваної виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, відповідно до пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266, згідно із даних які зазначені в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, з урахуванням виплачених сум.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх відповідно до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

У задоволенні решти позовної заяви позивачу слід відмовити.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 605,60 грн. (1 211,20 грн. : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснити з 21.12.2023 року перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньої заробітної плати, обчислюваної виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, відповідно до пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266, згідно із даних які зазначені в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 21.12.2023 року перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньої заробітної плати, обчислюваної виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, відповідно до пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266, згідно із даних які зазначені в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовної заяви відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма