Справа № 400/11323/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 р. № 400/11323/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув упорядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаМіністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049,

треті особиМиколаївське квартирно-експлуатаційне управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування рішення від 15.10.2024 №193 в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії контролю за забезпеченням військовослужбовців та членів їх сімей службовими приміщеннями про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 15 жовтня 2024 року № 193, в частині не погодження капітану юстиції запасу ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи, зобов`язання повторно розглянути облікову справу капітана юстиції запасу ОСОБА_1 та погодити його пропозицію про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Житловим кодексом України , Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ«Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 та Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.08.2018№380 держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З протоколу відповідача № 193 від 15.10.2024 вбачається, що Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями відмовлено позивачу в погодженні надання постійного житла з посиланням та те, що пропозиції не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому у рішенні відповідача жодним чином не конкретизовано, яким саме вимогам чинного законодавства: нормам законів чи підзаконних нормативно-правових актів, не відповідає пропозиція ОСОБА_1 . У даній ситуації прийняття спірного рішення призводить до стану правової невизначеності, оскільки будь-яке правове обґрунтування чому позивачу не погоджено надання житла для постійного проживання у рішенні відповідача, викладеного в протоколі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, відсутнє.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає їх необґрунтованим, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки Рішеннями Міністерства оборони України № 2551/з/5 від 04.11.2022 року та від 31.08.2022 року №20241/3/2, було призупинено виключення із числа службового житла, що належить до житлового фонду Міноборони, які є чинними та мають враховуватися військовими посадовими особами у своїй службовій діяльності, а тому в умовах ведення повномасштабної війни російської федерації проти України чітко вказано на нагальність питання забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей. Після завершення бойових дій має бути проведена інвентаризація всього наявного житлового фонду Міноборони із урахуванням руйнувань заподіяних внаслідок збройної агресії рф. Також забезпечення житлом позивача без додержання черговості буде суперечити принципу черговості, визначеному ст.43 Житлового кодексу України, а це призведе до порушення конституційного права інших громадян, визначені ст.ст .24, 47 Конституції України.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надала суду пояснення, що Миколаївське КЕУ дотрималось встановленого Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом Міністерства оборони України 31.07.2018 р. № 380 порядку направлення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями документів для прийняття рішення про надання військовослужбовцю ОСОБА_1 , про виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання. Проте, Комісією не погоджено надання для постійного проживання квартири із зняттям з квартирного обліку, оскільки рішенням Міністерства оборони України від 31.08.2022 р. № 20241/3/2 та рішенням ЗМОУ від 04.11.2022 р. № 2551/3/5 призупинено виключення із числа службового житла.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Наказом військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України №8 від 27.05.2019 позивачу разом із родиною в складі трьох осіб надано службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Наказом в.о. керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №162 К від 10.03.2021на підставі наказу Міністра оборони України №36 від 09.02.2021 капітана юстиції ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційних заходів з 14 березня 2021 року, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.09.2024 року позивач відповідно до вимог п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на підставі п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та усіма необхідними документами для вирішення питання реалізації права на забезпечення житлом для постійного проживання шляхом виключення займаної ним разом із сім`єю двокімнатної квартири АДРЕСА_5 зі списку «службового» житла.

Згідно з Витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.09.2024 р. №11 прийнято рішення відповідно до п.3, 7 та 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МОУ від 31.07.2018 р. за №380 про виділення постійного житлового приміщення з числа виключених службових погодити зміну статусу двокімнатної квартири АДРЕСА_5 з числа службового житла та забезпечити нею для постійного проживання капітана юстиції запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи зі зняттям їх з квартирного обліку по Миколаївському гарнізону.

14.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 від КЕВ м. Миколаєва від Миколаївського КЕВ було отримано копію протоколу засідання Комісії з Контролю №193 від 15.10.2024 відповідно до якого капітану юстиції запасу ОСОБА_1 було відмовлено у погодженні заяви щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення із числа службового. При цьому згідно протоколу 8 членів Комісії проголосували «ЗА» із зазначеного питання, 1 - «ПРОТИ» та 1 - «УТРИМАЛИСЬ».

Спірні правовідносин між сторонами по даному спору регулюються Житловим кодексом України (далі ЖК України), Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ«Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081та Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.08.2018№380.

Частиною першою статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово- будівельних кооперативів.

Згідно статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Статтею 48 ЖК України врегульовано, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Згідно статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями врегульоване положеннями статті 12 Закону №2011-ХІІ.

Пунктом І статті 12 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу четвертого пункту 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Пунктом 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно статті 12 Закону №2011-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил.

Постановою Кабінету Міністрів від 6 січня 2023 р. № 15 внесено зміни до порядків, затверджених постановами Міністрів України від 3 серпня 2006 р. № 1081 і від 2 вересня 2015 р. № 728. Змінено пункт 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» № 1081, яким передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку: зокрема, у разі звільнення у зв`язку із скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або, за їхнім бажанням, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VI Інструкції №380житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР. Потребуючими поліпшення житлових умов також визнаються: військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); військовослужбовці з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 11, 12 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та члени їх сімей; члени сімей загиблих, визначені абзацами шостим та восьмим пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; військовослужбовці та члени їх сімей, які були забезпечені житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження,- із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій.

Згідно пунктів 2, 4, 5розділу І Інструкції №380 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами). Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Військовослужбовці мають право здати отримане за рахунок Міноборони постійне житло або рівнозначне житло, яке відповідає санітарно-технічним вимогам, у населених пунктах, регіонах, в яких воно було отримане, та за умови потреби Міноборони в такому житлі із подальшим правом на забезпечення житлом від Міноборони у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 1 розділу VII Інструкції №380 встановлено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Згідно розділу 3-5 VII Інструкції №380 для прийняття рішення про надання жилих приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) протягом одного місяця з дня затвердження командиром військової частини протоколу з питань, вказаних у пункті 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений у встановленому законодавством порядку протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) є підставою для підготовки наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, який видається протягом трьох робочих днів з дня затвердження протоколу.

Протягом трьох робочих днів з дня видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання облікова справа військовослужбовця разом з витягом із затвердженого у встановленому законодавством порядку протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) та зазначеного наказу направляються військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання , який затверджується командиром військової частини.

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, ТЦК та СП та військовими частинами.

Протокол засідання Комісії з контролю №193 від 15.10.2024 свідчить, що позивачу не погоджено пропозицію у наданні постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Голосувало 10 осіб, з яких За-8, проти 1, утримався-1. Але у протоколі взагалі не зазначено підстави відмови позивачу у задоволенні його рапорту. Обґрунтування, мотиви такого рішення не наведені, правові підстави не зазначені.

Відповідач у відзиві посилається, як на підставу правомірності відмови у задоволенні рапорту позивача на Рішеннями Міністерства оборони України № 2551/з/5 від 04.11.2022 року та від 31.08.2022 року №20241/3/2, якими було призупинено виключення із числа службового житла, що належить до житлового фонду Міноборони, які є чинними та мають враховуватися військовими посадовими особами у своїй службовій діяльності, а тому в умовах ведення повномасштабної війни російської федерації проти України чітко вказано на нагальність питання забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей. Після завершення бойових дій має бути проведена інвентаризація всього наявного житлового фонду Міноборони із урахуванням руйнувань заподіяних внаслідок збройної агресії рф.

Але відповідач не надав суду ці рішення та вони відсутні у відкритому доступі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення..

Отже, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

У спірному рішення не зазначено підставі, з яких відмовлено позивачу, тому його не можна вважати таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема щодо обґрунтованості.

Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

З огляду на вищезазначене, спірне рішення про відмову прийнято без наведення належних мотивів та обґрунтувань, тому не може вважатися таким, що відповідає засадам належного урядування, визначеним, зокрема частиною другою статті 2 КАС України, а тому не може вважатися правомірним. (постанова ВС від 11.09.2023 по справі № 420/14943/21).

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 15 жовтня 2024 року № 193, в частині не погодження капітану юстиції запасу ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи та зобов`язання Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути облікову справу капітана юстиції запасу ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні належить задовольнити. При повторному розгляді відповідач повинен прийняти або позитивне рішення стосовно позивача, або відмовити, зазначив при цьому мотиви та обґрунтування такої відмови.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача погодити пропозицію позивача про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи задоволенню не підлягають, оскільки відповідач не зазначив у спірному рішенні підстав для відмови у задоволенні пропозиції, правових обґрунтувань, яким суд мав можливість надати належну правову оцінку, тому належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача повторно розглянути пропозицію позивача про надання для постійного проживання житла та прийняти мотивоване та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позов належить задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки першу вимогу суд задовольнив повністю, а другу частково, то поверненню підлягає судовий збір в сум 908,40 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 15 жовтня 2024 року № 193, в частині не погодження капітану юстиції запасу ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи.

Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за

забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями(03168, м. Київ, пр.Повітрофлотський,6, ) повторно розглянути облікову справу капітана юстиції запасу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) та пропозицію про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою: АДРЕСА_3 складом сім`ї три особи з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.Повітрофлотський,6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908,40грн.( дев`ятсот вісім грн. 40коп).сплачений квитанцією від 27.11.2024 № 6133-3333-0537-1167.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко