Справа № 420/27074/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом заявою Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Головне управління ДПС в Одеській області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості у розмірі 4325,16 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Позов обґрунтований позивачем тим, що у відповідача наявний податковий борг в загальній сумі 4325,16 грн., який станом на теперішній час не погашений, а тому він підлягає стягненню в судовому порядку.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає про те, що позивач просить суд стягнути суму заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 4325,16 грн. В якості підстав позову позивач зазначає податкове повідомлення - рішення №0-1552 від 19.05.2021 року на суму 1112,66 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік, об`єкт нерухомості гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; податкове повідомлення - рішення №0-1552 від 24.06.2022 року на суму 1112,66 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік, об`єкт нерухомості гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; податкове повідомлення - рішення №0-1552 від 19.01.2023 року на суму 1112,66 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 2022 рік, об`єкт нерухомості гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Всі вище вказані податкові повідомлення - рішення направлялись на адресу: АДРЕСА_2 . Крім того, позивач посилаєтеся на те, що відповідачу на адресу АДРЕСА_2 направлено вимогу за формую «Ф» № 0-1552 від 21.02.2024 року. Також позивачем до матеріалів справи надано довідку (лист з Суворовської ДПІ про інформацію з ЦБ ДРФО з інформацією про податкову адресу відповідача, згідно якої вбачаєтеся, що місце проживання відповідача є АДРЕСА_2 . Однак, позивач звертає увагу на те, що інформація викладена у вказаному вище документі не відповідає дійсності, оскільки відповідач з 04.12.2006 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до п. 45.1. ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Відповідач також зазначив про те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 04.12.2006 року, тобто за 8 років до набуття чинності Податкового кодексу України. Отже виходячи з вимог п. 45 ст. 45 ПК України, податковою адресою фізичної особи ОСОБА_1 є саме АДРЕСА_3 . При цьому, всі податкові повідомлення - рішення, а також вимога за формую «Ф» №0-1552 від 21.02.2024 року направлялася не за тією адресою, яка визначена в п. 45.1. ст. 45 Податкового кодексу України. Таким чином податкове зобов`язання не може вважатися узгодженим, у зв`язку із чим у позивача не виникає права на стягнення заборгованості з неузгодженого податкового зобов`язання в судовому порядку. Крім того, позивач безпідставно весь цей час нараховував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за об`єкт нерухомості гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 оскільки останній не є власником цього майна. Власником гаражу АДРЕСА_4 починаючи з 05.03.2019 року є ОСОБА_2 , що підтверджуєтеся витягом №158507117 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, у податкового органу не має права нараховувати відповідачу ОСОБА_1 зобов`язання з податку на нерухоме майно за об`єкт нерухомості гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , власником якого він не є.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фізична особа-платник податків ОСОБА_1 знаходиться на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області.

За відповідачем рахується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 4325,16 грн., який виник в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №0-1552 від 19.05.2021 року на суму 1112,66 грн. податковому повідомленню - рішенню №0-1552 від 24.06.2022 року на суму 1542 грн., по податковому повідомленню - рішенню №0-1552 від 04.04.2023 року на суму 1670,50 грн.

Податкові повідомлення рішення направлені засобом поштового зв`язку на адресу відповідача: АДРЕСА_5 , проте повернуті відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, 21 лютого 2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкову вимогу форми «Ф» №0-1532, яку направлено на ім`я ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу відповідача: АДРЕСА_5 , проте повернулася відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку з несплатою відповідачем вказаної суми грошових зобов`язань у добровільному порядку, податковий орган звернувся до суду із даним позовом про їх стягнення в судовому порядку, в інтересах Держави.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено п. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням п. п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пункт 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачає, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, приписами Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.

Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 з 04.12.2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, податкова вимога №0-1532 від 21.02.2024 року та податкові повідомлення-рішення №0-1552 від 19.05.2021 року, №0-1552 від 24.06.2022 року, №0-1552 від 04.04.2023 року направлялась ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно висновків Верховного Суду в постанові від 08 серпня 2018 року по справі № 812/41/17 юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

В постанові від 10 червня 2021 року по справі № 826/14316/18 (провадження № К/9901/4565/20) Верховний Суд зазначив, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Таким чином, оскільки податкова вимога №0-1532 від 21.02.2024 року та податкові повідомлення-рішення №0-1552 від 19.05.2021 року, №0-1552 від 24.06.2022 року, №0-1552 від 04.04.2023 року направлялисьсь на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, тому вказані рішення податкового органу вважаються не врученими, а відповідач, ОСОБА_1 , вважається не повідомленим про наявність податкового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання, в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

При цьому, враховуючи те, що податкова вимога та податкові повідомлення-рішення направлялись ОСОБА_1 не за місцем його реєстрації та отримані не були, сума заборгованості у розмірі 4325,16 грн., яка заявлена до стягнення, не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення суми заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 4325,16 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.