Справа № 569/23967/24
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Галінська

при секретарі - Калетинець Т.В.

учасики справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить скасувати постанову №6/752 від 27 листопада 2024 року, винесену 27.11.2024 року тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), про притягнення його до адміністративної відповідальності, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 8500 грн. за правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, провадження по вказаній адміністративній справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 підтверджені судові витрати на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що 27 листопада 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 отримав копію постанови № 6/752 винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 8 500 грн. за правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Постанова № 6/752, яка винесена 27.11.2024 р тимчасово виконуючим обов`язки начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 8 500 ( вісім тисяч п`ятсот) грн. за правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.3 ст.210 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню виходячи із наступного: Подія інкримінованого правопорушення мала місце ще у 2017 році (виповнилось 27 років позивачу, саме такий вік був граничним для перебування у статусі призовника) і виявлена була 27.11.2024 року. Відповідно до положень ст. 210 КУпАП, в редакції станом на 2015 рік не було ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зі змісту отриманої позивачем копії вказаної постанови від 27.11.2024 р. слідує, що позивачем порушені вимоги п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме він несвоєчасно став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 будучи знятим з військового обліку призовників по досягненню граничного 25-річного віку перебування на військовому обліку призовників, згідно рішення призовної комісії та по даний час не став на військовий облік військовозобовязаних. Правопорушення виявлено 27.11.2024 року, відповідно до статті 38 КУпАП дане правопорушення є триваючим, виявлене під час дії особливого періоду. Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення зазначено, що воно вчинене в особливий період.

13 січня 2025 року представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 подано до суду відзив, у якому він зазначає, що відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; Згідно з пунктом 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений. Позивач перебував на військовому призовників у ІНФОРМАЦІЯ_5 та після досягнення ним 25-річного віку не став на облік військовозобов`язаних. Оскільки нормами чинного законодавства передбачено обов`язок ставати на облік військовозобов`язаних, то бездіяльність Позивача містить ознаки адміністративного правопорушення відповідно ст. 210 КУпАП

Щодо закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, на якому акцентує увагу позивач відповідач зазначив, що правопорушення вченене ОСОБА_1 є триваючим, виявленим 27.11.2024 року, тому строки притягення до відповідальності не минули. Просить відмовити в задоволенні позову та стягненні судових витрат, оскільки позовна заява складена шаблонно і однотипно до попередньо поданих в аналогічних справах адвокатом Романюком І.М., а тому розмір відшкодування у 2500 гривень є завищеним.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що постанова від 27.11.2024 про адміністративне порушення передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а позов безпідставним і таким що не підлягає розгляду.

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року поновлено представнику відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 строк для подання відзиву у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Долінський Т.Й. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі підтримав поданий до суду відзив, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою №6/752 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2024 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за ч.3 ст. 210 КУпАП України за порушення п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме несвоєчасно став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи знятим з військового обліку призовників по досягненню граничного 25-річного віку перебування на військовому обліку призовників, згідно рішення призивної комісії та по даний час не став на військовий облік військовозобов`язаних. Правопорушення виявлено 27.11.2024 року відповідно до ст. 38 КУпАП дане правопорушення є триваючим, виявлене під час дії особливого періоду.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу. Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, зокрема, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Згідно з пунктом 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

Законом України від 30.05.2023 №3127-ІХ внесено зміни до ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та зменшено вік взяття на військовий облік з призовників у військовозобов`язані з 27 на 25 років.

Відповідач вказує, що позивач добровільно для постановки на облік військовозобов`язаних в даний період часу до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибував.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідач у відзиві вказує, що позивач у жоден передбачений Законом спосіб не виконав свого обов`язку щодо уточнення військово-облікових даних та своєю бездіяльністю продовжив порушувати безперервно правила військового обліку і після внесення змін в норми статті 210 КУпАП.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Проте, у позові позивач вказує, що справу про адміністративне правопорушення відносно нього 27 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 було розглянуто без складання протоколу про адміністративне правопорушення та за його відсутності під час розгляду справи. Коли позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 його повідомили, що справа вже розглянута та вручили йому копію оскаржуваної постанови.

У відзиві відповідачем дане твердження не спростовано.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інш і обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Пунктом 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, тому належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови про накладання адміністративного стягнення та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак позов слід задовольнити частково.

Відповідно до п. ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами, відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 27, ст.385, введено в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, ВВР, 1992, № 27, ст.386) положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

Отже, сплачений позивачем судовий збір частково підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_8 судових витрат у розмірі 302 грн. 80 коп.

Стосовно відшкодування витрат позивача на правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.

На позивача як учасника справи з метою розподілу судових витрат процесуальним законом покладено обов`язок підтвердити належними доказами розмір витрат на правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що вищезазначених документів до заяви не надано, не надано договору між адвокатом та позивачем про надання правничої допомоги, розрахунку витрат на правичу допомогу. Квитанція № 200388397, що є додатком до позову не підтверджує понесення ОСОБА_1 витрат в розмірі 2500 гривень саме на правничу допомогу, оскільки стверджує про оплату за договором про надання послуг, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.251, 252, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 6/752 від 27 листопада 2024 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, скасувати та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 302 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 26 лютого 2025 року.

Суддя