Справа № 460/11836/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2025 року м. Рівне №460/11836/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК"
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімія Парк» (далі позивач/ТОВ «Хімія Парк») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці (далі відповідач/митний орган), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2024 №UA204150/2024/000233 по МД №24UA84U8 від 04.09.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що з метою митного оформлення ввезеного на територію України товару (бутилакрилат мономер), 04.09.2024 декларантом ТОВ «Хімія Парк» подано до Рівненської митниці митну декларацію №24UA84U8, в якій визначено митну вартість товару за основним методом ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу були надані усі необхідні документи, визначені у переліку статті 53 Митного кодексу України (далі МК України). Стверджує, що подані відповідачу документи чітко ідентифікують імпортований товар та містять достовірні дані про числові показники складових його митної вартості. Разом з тим, за результатами оцінки вказаних документів, відповідач надіслав повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, із зазначенням при цьому про наявність у поданих документах розбіжностей і неточностей, у зв`язку із якими митна вартість імпортованого товару не може бути визнана митницею за рівнем, визначеним декларантом. У подальшому, митним органом сформовані спірні картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до яких скориговано митну вартість імпортованих товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Водночас, позивач вважає, що наведені митним органом в оскаржуваному рішенні аргументи та недоліки є безпідставними й необґрунтованими, оскільки ТОВ «Хімія Парк» як декларантом надано усі необхідні документи відповідно до вимог чинного тоді законодавства для визначення митної вартості імпортованого товару саме за основним методом. Незважаючи на це, відповідач безпідставно поставив під сумнів увесь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, позаяк митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення декларантом числового значення митної вартості імпортованих товарів. За таких обставин, за результатом здійснення відповідних митних процедур, ввезений товар розмитнено і випущено у вільний обіг за митною декларацією №24UA21U1 з донарахуванням митних платежів. Таким чином, вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування та картку відмови протиправними, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 07.10.2024 позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 11.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/11836/24 та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та зобов`язано надати суду додаткові докази по справі.

24.10.2024, з використанням підсистеми «Електронний суд», представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заявлених заперечень зазначила, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено, що подані до митного оформлення документи містять окремі розбіжності та неточності. Наведене свідчило про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі, і стосовно числових значень митної вартості імпортованих товарів, а відтак, послугувало безумовною підставою для витребування у декларанта додаткових документів відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України. За результатами опрацювання митницею наданих декларантом додаткових документів, а також проведення з ним процедури консультації стосовно рівня вартості імпортованих товарів, яким володіє митниця, митним органом обґрунтовано і правомірно прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості товарів. При цьому, представник відповідача вказала, що митну вартість імпортованих позивачем товарів було визначено за резервним методом на підставі наявної у митниці інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів. На підставі викладеного, представник відповідача стверджує, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, а тому, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

На виконання вимог ухвали суду від 11.10.2024, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копії матеріалів проведеної митним органом перевірки документів позивача, за наслідками якої винесено оскаржувані у справі рішення та картку.

Ухвалою суду від 30.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, ухвалою суду від 30.01.2025 позовну заяву залишено без руху в порядку частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою суду від 17.02.2025 судовий розгляд справи продовжено.

В силу приписів частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні у справі матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду й вирішення спору по суті, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

07.03.2024 між ТОВ «Хімія Парк» (Україна) як покупцем та Arkem Kimya San. Ve Tic. A.S. (Туреччина) (далі ARKEM) як продавцем укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №037/2024/TR (далі Контракт), згідно з яким покупець погодився купити у продавця товар, описаний у цьому контракті, у відповідності з термінами та умовами, викладеними у ньому.

Відповідно до пункту 1 Контракту, найменування товару хімічна сировина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною Контракту.

За пунктом 2 Контракту, якість товару має відповідати специфікації виробника і підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію.

Кількість на кожне відвантаження вказується у інвойсах на кожну партію товару (…) (пункт 3 Контракту).

У пункті 5 вказаної Угоди її сторонами визначено особливості відвантаження товару, зокрема:

- пакування: наливна цистерна;

- відправник: відправник та виробник на кожне відвантаження має бути вказаний в інвойсі, що видається продавцем;

- товаросупровідні документи: кожне відвантаження супроводжується наступними документами: інвойсом, виданий відправником на продавця; сертифікат аналізу на партію; пакувальний лист; паспорт безпеки матеріалу; технічна специфікація; експортна декларація; ТТН.

Пунктом 6 цієї Угоди передбачено, що валютою Контракту є долар США, а ціна на кожне відвантаження вказується у відповідних інвойсах, виданих продавцем (…).

Умови відвантаження (згідно з «Інкотермс-2020»): DAP Клевань, Україна. Або інші умови, які погоджені сторонами. Умови відвантаження на кожну поставку вказуються у відповідних інвойсах, виданих продавцем (…) (пункт 7 Контракту).

У свою чергу, умови оплати вказуються в інвойсі на кожну партію товару (пункт 8 Контракту).

Відповідно до пунктів 4, 13 Контракту, він вступає в силу з моменту його підписання (07.03.2024) та діє до 31.12.2027 (…) (а.с.29-31).

Додатковою угодою від 31.05.2024 №1 внесено зміни до умов Контракту, а саме:

1. пункт 5.2 викладено у такій редакції: «наливна цистерна, або будь-яка інша тара та упаковка, яка вказана в пакувальному листі та входить у вартість товару і поверненню не підлягає»;

2. пункт 6 викладено у такій редакції: «валюта Контракту долар США, або Євро. Валюта кожної окремої угоди/відвантаження визначається в інвойсі на кожну окрему партію товару. Ціна на кожне відвантаження вказується у відповідних інвойсах, виданих продавцем» (а.с.32).

На виконання умов Контракту та за замовленням ТОВ «Хімія Парк», 28.08.2024 ARKEM видано комерційний рахунок (Fatura) №AE0431 на товар «Бутилакрилат мономер» вагою (у кількості) 23500 кг, ціна за одиницю якого становить 1,55 Євро без ПДВ, а загальна вартість 36425,00 Євро без ПДВ (а.с.125, 126).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Commercial Invoice) від 28.08.2024 №91111990 (а.с.136, 137) та пакувального листа (Packing List) від 28.08.2024 б/н до нього (а.с.134, 135), на підставі Контракту продавець ARKEM фактично поставив на користь покупця ТОВ «Хімія Парк» товар «Бутилакрилат мономер» у кількості (вага нетто/брутто) 23500 кг, вартістю 36425,00 Євро; країна походження товару Китай, виробник Jiangsu Sanmu Group Co. LTD; умови поставки DAP Клевань; пакувння насипом, автоцистерна.

29.08.2024 ARKEM оформлено експортну митну декларацію №24TR0021 про відправлення з Туреччини в Україну для ТОВ «Хімія Парк» на умовах поставки «DAP Клевань» згідно з комерційним рахунком (Fatura) від 28.08.2024 №AE0431 та міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) від 29.08.2024 №15504633 товару бутилакрилат мономер у кількості (вагою нетто/брутто) 23500 кг, вид пакування контейнер-цистерна (а.с.127, 128-129, 130, 131).

04.09.2024 товар прибув під митний контроль Рівненської митниці, у зв`язку з чим митним брокером ТОВ «Хімія Парк» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснено електронне декларування товару відповідно до вимог статті 257 МК України, з метою забезпечення митного контролю та митного оформлення, шляхом заявлення відомостей про товар у вигляді електронної митної декларації (МД) №24UA84U8 (а.с.9-10).

При цьому, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом надано наступний перелік документів (графа 44 МД):

1. сертифікат якості (партія №) від 28.08.2024 б/н;

2. пакувальний лист від 28.08.2024 б/н;

3. комерційний рахунок-фактура від 28.08.2024 №91111990;

4. міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 29.08.2024 №15504633 (у МД помилково зазначено дату 29.09.2024);

5. експортна митна декларація від 29.08.2024 №24TR0021 (у МД помилково зазначено номер 22TR0021);

6. сертифікат походження від 28.08.2024 №1652303;

7. митна декларація від 04.09.2024 №24UA74U3.001;

8. картка відмови від 04.09.2024 №24UA204150/2024/000231;

9. комерційний рахунок від 28.08.2024 №AE0431;

10. ICIS Pricing від 14.08.2024;

11. зовнішньоекономічний контракт від 07.03.2024 №037/2024/TR;

12. додаткова угода від 31.05.2024 №1 до вказаного Контракту;

13. договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2024 №004/2024;

14. заява декларанта від 03.09.2024 б/н;

15. паспорт безпеки від 27.01.2022;

16. лист декларанта від 04.09.2024 №251/М;

17. лист декларанта від 05.09.2024 №255/М;

18. лист декларанта від 05.09.2024 №258/М.

Визначення митної вартості товару декларантом здійснено за першим (основним) методом за ціною договору (контракту). До митної вартості імпортованого товару включена його фактурна вартість згідно з комерційним рахунком-фактурою (інвойсом) від 28.08.2024 №91111990 (36425,00 Євро або 1658907,42 грн (36425,00 х 45,5431)).

Доказів понесення позивачем витрат на транспортування товару (вантажу), які не включені у вартість останнього, та/або витрат на страхування такого товару (вантажу), що включаються до розрахунку митної вартості імпортованого товару, матеріали справи не містять.

Таким чином, заявлена позивачем митна вартість товару склала 1658907,42 грн, що узгоджується зі змістом графи 12 МД №24UA84U8.

05.09.2024 митним органом направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого ним рівня митної вартості товарів у зв`язку із наявністю окремих неточностей та розбіжностей у поданих до митного оформлення документах (а.с.45).

У відповідь на вказане повідомлення, митний брокер ТОВ «Хімія Парк» надіслав на адресу Рівненської митниці лист від 05.09.2024 №255/М, до якого долучив інформацію про актуальний рівень цін на заявлений товар від ICIS Pricing (а.с.25-28) та повідомив, що інші додаткові документи подаватися не будуть (а.с.48).

Крім того, 05.09.2024 відповідачем надіслано декларанту повідомлення-консультацію, у якому поінформовано останнього, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку із неповними документами та наявністю розбіжностей і неточностей у поданих до митного оформлення документах. Митним органом повідомлено про неможливість застосування методів визначення митної вартості на підставі положень статей 59-64 МК України у зв`язку із відсутністю відповідної цінової інформації про вартість товарів. Водночас, зазначено, що митниця володіє ціновою інформацією про рівень вартості товару «Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer 99,76% (CAS:141-32-2) 23500 кг» виробник JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA82U3 (а.с.46).

У відповідь на таке повідомлення, митний брокер позивача листом від 05.09.2024 №258/М повідомив митницю про те, що «(…) до митного оформлення товару згідно з МД №24UA84U8 від 04.09.2024 надано повний вичерпний перелік документів, які митниця не приймає до уваги, по якихось надуманих причинах не може поширити на дану партію товару. Натомість, без проблем прирівнює партію товару до товару, який надійшов за невизначених умов по МД №24UA82U3, не вдаючись до істотних умов, які дійсно вплинули на митну вартість. Біржова аналітика ICIS Pricing з датою виходу 14.08.2024 чи не найточніше відображає інформацію про актуальний рівень цін на даний товар на момент продажу (…). Просив погодити митну вартість товару, визначену декларантом відповідно до положень статті 58 МК України, (…) оскільки додаткові документи надаватись не будуть» (а.с.49).

Разом з тим, за результатами перевірки митної декларації позивача, 05.09.2024 відповідачем складено оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2024/000233 (а.с.13-14) та прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000084/1, яким митну вартість товару визначено за шостим (резервним) методом з розрахунку 2,401 Євро/кг (а.с.11-12).

Так, рішення від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1 містить опис підстав для коригування митної вартості (графа 33), де зазначено про те, що «митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р.;

2) подані до митного оформлення документи містять неточності:

- в п.1 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR зазначено, що найменування товару це хімічна речовина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною контракту, проте таке Доповнення не надано;

- відповідно до п.2 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR якість товару має відповідати специфікації виробника і підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію, однак специфікацію виробника до митного оформлення не надано;

- відповідно до п.5.5 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR кожне відвантаження супроводжується: інвойсом, пакувальним листом, паспортом безпеки матеріалу, технічною специфікацією, експортною декларацією, ТТН. Копію митної декларації країни відправлення до митного оформлення надано не було;

- в наданому пакувальному листі від 28.08.2024 б/н не зазначено пакування товару, що суперечить п.1 Додаткової угоди від 31.05.2024 №1. В комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990 зазначено, що товар знаходиться в автоцистерні, разом з тим відсутні будьякі дані про наявність контейнера та його номер. Поряд з тим в пакувальному листі наявний тільки номер замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах та який неможливо поширити на дану партію товару;

- на комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який містить реквізити контракту, згідно якого здійснюється поставка товару, відсутні відмітки митниці з кордону;

- в автотранспортній накладній від 29.08.2024 №15504633 відсутня інформація про місце завантаження товару в Туреччині, номер транспортного засобу «41ANM925-41», який міститься в графі 5 CMR, що не кореспондується з інформацією про транспортний засіб, зазначений в митній декларації; також, в автотранспортній накладній відсутні реквізити комерційного інвойсу, а дата CMR, зазначена в графі 44 МД не кореспондується з датою CMR в самому документі;

- в супровідному документі Т1 від 29.08.2024 №22TR0021 відсутні реквізити комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990, по якому здійснювався пропуск партії товару на митну територію України згідно журналу пропуску в АСМО «Інспектор»;

- в сертифікаті якості від 28.08.2024 б/н зазначено номер партії товару , який відсутній в інших товаротранспортних документах;

- ціни в додатково наданому декларантом за власним бажанням витягу ICIS Pricing від 14.08.2024 вказані на умовах поставки CIF Asia, що не кореспондуються з комерційними умовами поставки, згідно яких здійснюється поставка даної партії товару та не містить цінової інформації на серпень 2024, період укладення зовнішньоекономічної операції.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про рівень вартості товару «Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer 99,76% (CAS:141-32-2) 23500 кг» виробник JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA82U3.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання всіх додаткових документів згідно з переліком:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару;

2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

4) специфікацію виробника товару;

5) копію митної декларації країни відправлення;

6) додатково узгоджене Доповнення до контракту.

ІV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59-61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару «Речовина, що являє собою органічну сполуку визначеного хімічного складу складний ефір акрилової кислоти -н-бутилакрилат:- номер продукту 100053 Бутілакрилат Butyl Acrylate Monomer 99,76% (CAS:141-32-2) 23500 кг» виробник JIANGSU SANMU GROUP CO (Китай) 2,65 дол. США/кг, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.09.2024 №24UA82U3.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 56423,8183 євро, (2,65 дол. США * 41,264 грн/дол. США / 45,5431 грн/євро * 23500), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2 569 715,60 грн (56 423,8183 євро * 45,5431 грн/євро)».

У зв`язку з цим, з метою випуску товару у вільний обіг, 06.09.2024 позивачем подано до митного органу МД №24UA21U1, згідно з якою, зокрема: вартість товару 2572245,80 грн (графа 12); код МВВ товару: ліве поле 6 (графа 43); коригування 2572245,80 грн (графа 45) (а.с.15-16). Після сплати позивачем сум донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1, товар випущено у вільний обіг.

Водночас, не погоджуючись із карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2024 №UA204150/2024/000233 та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (зі змінами), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина перша статті 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

За правилами частин першої, другої статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин восьмої-одинадцятої цієї ж статті, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

При цьому, за змістом частини третьої статті 53 вказаного Кодексу, у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

А за частиною четвертою статті 53 МК України, у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох самостійних підстав, за наявності яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

1) у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) у разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Суд зауважує, що в силу норми частини п`ятої статті 53 МК України, митному органу заборонено вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У свою чергу, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Отже, в МК України законодавцем установлено таку конструкцію правового регулювання митних відносин, за якою митницею визнається правильність визначеної декларантом митної вартості, якщо не буде доведено інше.

Положеннями частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді (…).

Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Як встановлено судом із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом за ціною договору (контракту).

З даного приводу слід врахувати, що за правилами статті 57 МК України, визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд наголошує, що норми частини шостої статті 54 МК України зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, в силу приписів частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У даній справі спірне рішення про коригування прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, а саме у зв`язку із ненаданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Надаючи правову оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту)) ТОВ «Хімія Парк» подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (комерційний інвойс); інші документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару).

Частиною другою статті 58 МК України регламентовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При цьому, перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений у частині десятій статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є достатніми та підтверджують усі складові митної вартості імпортованого товару за першим (основним) методом.

Зокрема, поданий на підтвердження заявленої митної вартості товару зовнішньоекономічний контракт від 07.03.2024 №037/2024/TR (а.с.29-31), з урахуванням додаткової угоди від 31.05.2024 №1 до нього (а.с.32), містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, його предмет, комерційні умови поставки та порядку здійснення розрахунків, а фактична вартість імпортованого товару визначена у комерційному рахунку-фактурі (інвойсі) від 28.08.2024 №91111990 (а.с.136-137).

Суд наголошує, що ціна купівлі-продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена відправником саме у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс/комерційний інвойс), згідно з частиною другою статті 53 МК України, є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД від 04.09.2024 №24UA84U8 ціна імпортованого товару відповідає тій, що зазначена у комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, та становить 36425,00 Євро відповідно (а.с.9-10).

Що стосується неточностей, наведених митним органом у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1 відповідач вказав, зокрема, про те, що «в п.1 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR зазначено, що найменування товару це хімічна речовина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною контракту, проте таке Доповнення не надано».

Аналізуючи означений вище висновок, суд звертає увагу, передусім, на те, що останній фактично є констатацією з боку митного органу відсутності певного документа у складі документів, поданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару, а не розбіжністю (неточністю), виявленою ним (митним органом) за результатами перевірки (оцінки/співставлення змісту) таких документів.

Поряд з цим, слід врахувати, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №959-XII), зовнішньоекономічний договір (контракт) це домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Статтею 2 Закону №959-XII встановлено, що суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються, зокрема, таким принципом, як свобода зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у:

- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки;

- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України;

- обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України;

- виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 5 вказаного Закону, усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження (…).

А за правилами частини другої статті 6 Закону №959-XII, зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги (…).

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Як установлено судом з матеріалів справи, на підставі МД №24UA84U8 позивачем здійснювалось митне оформлення товару «BUTYL ACRYLATE MONOMER (BA) бутилакрилат складний ефір акрилової кислоти у формі прозорої рідини зі слабким характерним запахом (…), що використовується в якості функціонального мономера для синтезу полімерів; не для медичного використання. Всього 23500 кг» (графа 31 «Паковання та опис товарів»).

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, декларантом долучено до вказаної вище МД, зокрема, копію зовнішньоекономічного контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR (Контракт) та додаткової угоди від 31.05.2024 №1 до нього.

При цьому, за змістом пункту 1 Контракту, найменування товару хімічна сировина для виробництва лакофарбової продукції та синтезу смол відповідно до додатково узгодженого Доповнення до кожної поставки, що є невід`ємною частиною Контракту.

Таким чином, слід дійти обґрунтованого висновку, що товар, заявлений ТОВ «Хімія Парк» до митного оформлення за МД №24UA84U8, узгоджується (відповідає) із товаром, який визначений предметом зовнішньоекономічного Контракту, що не заперечується й відповідачем у поданій ним заяві по суті спору.

Суд відзначає, що в силу приписів пункту 2 частини другої статті 53 МК України, одним із документів, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

З аналізу змісту вказаної норми висновується, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен надати митному органу зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, а також відповідні додатки до цієї угоди, однак лише за умови їх наявності (підписання/укладення) як таких.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані жодні докази того, що у період з моменту укладення Контракту до дня придбання на його підставі товару (бутилакрилат мономер) сторонами цієї угоди підписувалися будь-які додатки до неї, окрім додаткової угоди від 31.05.2024 №1, яка і була надана митному органу.

Наведене дає підстави для висновку, що згадане у пункті 1 Контракту «доповнення» не подане позивачем у складі документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку із відсутністю (неукладенням) такого документа.

Доказів протилежного судом не встановлено.

На переконання суду, означені вище обставини можуть свідчити, радше, про недотримання окремих положень Контракту його сторонами, а не про порушення декларантом правильності визначення митної вартості товарів, контроль за чим покладено на митні органи.

Враховуючи викладене, висновок відповідача щодо неточності, пов`язаної із ненаданням позивачем документів, передбачених пунктом 2 частини другої статті 53 МК України, є необґрунтованим та безпідставним.

Наступною підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного у справі рішення про коригування митної вартості товарів слугувало те, що «відповідно до п.2 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR якість товару має відповідати специфікації виробника і підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію, однак специфікацію виробника до митного оформлення не надано».

Суд не погоджується з такими твердженнями митного органу, оскільки з огляду на зміст пункту 2 Контракту, належним та достатнім підтвердженням дотримання продавцем вимог щодо якості товару, який постачається продавцю, є сертифікат аналізу на партію. Тобто, сама по собі наявність сертифікату аналізу на партію є свідченням відповідності товару специфікації виробника.

І такий сертифікат надавався митному органу при здійсненні декларантом митного оформлення імпортованого товару шляхом подання МД №24UA84U8, одним із додатків до якої (графа 44) вказано сертифікат аналізу (якості) на партію №, виданий відповідно до комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 (а.с.132-133).

При цьому, суд звертає увагу, що специфікація виробника товару це документ, який описує компоненти товару, кількість кожного компонента та процес, необхідний для виготовлення товару, включаючи маршрутизацію та окремі етапи.

Отже, специфікація виробника є документом інформативно-технічного характеру, який не містить будь-яких вартісних показників товару, а відтак, вказаний документ жодним чином не може впливати на митну вартість такого товару.

Крім того, суд зауважує, що у частині другій статті 53 МК України законодавцем визначений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, і такий документ, як специфікація виробника у ньому відсутній.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про неправомірність твердження митного органу щодо необхідності надання позивачем специфікації виробника товару на підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Також, підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів послугувало те, що «відповідно до п.5.5 Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR кожне відвантаження супроводжується: інвойсом, пакувальним листом, паспортом безпеки матеріалу, технічною специфікацією, експортною декларацією, ТТН. Копію митної декларації країни відправлення до митного оформлення надано не було», з приводу чого суд зазначає наступне.

Експортна декларація це документ, який підтверджує проходження вантажем митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації.

Разом з тим, митна декларація країни відправлення також не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України, що саме по собі є достатньою підставою для відхилення судом означених вище доводів митного органу.

Однак, суд вважає за необхідне додатково звернути увагу, що до матеріалів судової справи позивачем долучена копія експортної митної декларації від 29.08.2024 №24TR0021, згідно з якою, зокрема: відправник/експортер ARKEM (графа 2); країна відправлення TR (Туреччина) (графа 15); одержувач ТОВ «Хімія Парк» (графа 8); країна призначення UA (Україна) (графа 17); опис товарів Бутилакрилат мономер (графа 31/2), масою нетто/брутто 23500 кг (графи 35, 38) (а.с.127-129).

Водночас, зі змісту графи 44 МД №24UA84U8 судом установлено, що при поданні цієї декларації додатком до неї був, зокрема, документ від 29.08.2024 за №22TR0021, тобто експортна митна декларація від 29.08.2024 №24TR0021, у номері якої уповноваженим представником позивача допущено технічну помилку (описку).

Наведене у своїй сукупності свідчить про необґрунтованість виявленого відповідачем недоліку, у зв`язку з чим останній відхиляється судом.

Ще однією підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості товарів визначено те, що «в наданому пакувальному листі від 28.08.2024 б/н не зазначено пакування товару, що суперечить п.1 Додаткової угоди від 31.05.2024 №1. В комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990 зазначено, що товар знаходиться в автоцистерні, разом з тим відсутні будьякі дані про наявність контейнера та його номер. Поряд з тим в пакувальному листі наявний тільки номер замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах та який неможливо поширити на дану партію товару».

Аналізуючи наведені обставини, суд зазначає, що у складі поданого до митного оформлення пакету документів декларантом було надано, зокрема, пакувальний лист (Packing List) від 28.08.2024 б/н (а.с.134-135) та комерційний рахунок-фактуру (Commercial Invoice) від 28.08.2024 №91111990 (а.с.136-137).

Слід врахувати, що пакувальний лист це супровідний документ до вантажу, який містить перелік усіх видів, артикулів і сортів товарів, що перебувають у кожному товарному місці (наприклад, у контейнері, ящику, коробці), тобто він дає інформацію про кількість кожного виду товару (число одиниць в упаковці) і номер упаковки (місця). Зазвичай, пакувальний лист застосовується як доповнення до відповідного рахунку-фактури (інвойсу) з метою узгодження найменування, кількості, ваги або вмісту кожного товарного місця. Поряд з цим, затвердженої форми пакувального листа та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.

У свою чергу, комерційний інвойс (Іnvoice (Commercial Invoice), Facture, Rechnung) це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів, експортованих через міжнародні кордони, який містить остаточні та узгоджені дані про придбаний товар (вид (тип), найменування, кількість, модель, ціну (вартість)), видається продавцем (постачальником) товару одночасно із його відвантаженням та надсилається покупцеві (замовнику).

Наведене дає суду підстави для висновку, що вказані вище документи слід розглядати й оцінювати у їх сукупності, а не окремо.

Так, зі змісту пакувального листа від 28.08.2024 судом установлено, що він виданий постачальником ARKEM на користь вантажоодержувача ТОВ «Хімія Парк»; номер замовлення 13000366; умови доставки DAP Клевань; номер товару 100053; найменування товару Бутилакрилат мономер; вага нетто 23500 кг.

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Commercial Invoice) від 28.08.2024 №91111990, він виданий (оформлений) продавцем товару ARKEM на користь покупця ТОВ «Хімія Парк» на підставі укладеного між ними Контракту від 07.03.2024 №037/2024/TR. Вказаний документ містить всю необхідну інформацію про вантажовідправника та вантажоодержувача товару, місце призначення/пункт доставки товару (Рівне/Україна), умови доставки (DAP Клевань), пакування (насипом, автоцистерна), найменування (бутилакрилат мономер), країну походження (Китай), фактичну кількість (23500 кг), ціну (1,55 Євро/кг) та загальну вартість імпортованого товару (36425,00 Євро).

На переконання суду, поданий до митного оформлення пакувальний лист від 28.08.2024 містить всю необхідну інформацію про вантажовідправника та вантажоодержувача товару, найменування, кількість та умови доставки вантажу, що повністю узгоджується зі змістом комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 у відповідній частині та свідчить про взаємодоповнюючий характер цих документів.

При цьому, суд зауважує, що пакувальні листи та рахунки на оплату товару (інвойси) належать до категорії документів, оформлення й видача яких, переважно, повністю залежать від волі продавця (постачальника) товару, та покупець (замовник) позбавлений можливості самостійно змінювати (коригувати) форму і зміст останніх.

Отже, хоча у поданому до митного оформлення пакувальному листі від 28.08.2024 не вказано інформації про вид пакування товару, така інформація наведена у комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який також був наданий для оцінки митному органу.

Що стосується даних про наявність контейнера та його номер, то такі містяться у поданих до митного оформлення міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 29.08.2024 №15504633 (графи №10, №11) та експортній митній декларації від 29.08.2024 №24TR0021 (графа №31/3), що достеменно свідчить про наявність у митниці відповідних даних.

Щодо зазначеного у пакувальному листі від 28.08.2024 номеру замовлення, який відсутній в інших товаросупровідних документах та який, на переконання відповідача, не можливо поширити на дану партію товару, суд звертає увагу, що згідно з офіційним перекладом цього пакувального листа, наведений у ньому номер замовлення 13000366 присвоєний продавцем (постачальником) товару ARKEM, тоді як номер замовлення покупця товару ТОВ «Хімія Парк» у вказаному документі відсутній (а.с.135).

Наведене у своїй сукупності дає суду підстави для висновку, що виявлені відповідачем недоліки у пакувальному листі та комерційному інвойсі щодо пакування товару, наявності контейнера і його номера є проявом надмірного формалізму з боку митного органу при здійсненні ним заходів митного контролю, що свідчить про їх необґрунтованість.

Більше того, суд вважає, що оскільки пакувальний лист не містить будь-яких вартісних показників імпортованого товару, то такий документ жодним чином не може впливати на митну вартість цього товару.

Слід також зауважити, що такий документ, як пакувальний лист не наведений законодавцем у переліку частини другої статті 53 МК України як такий, що підтверджує митну вартість товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлені відповідачем «неточності» у змісті пакувального листа від 28.08.2024 та комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990 не могли слугувати належною і достатньою підставою для невизнання митницею митної вартості імпортованих товарів за рівнем, визначеним декларантом.

Наступною підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного у справі рішення про коригування митної вартості товарів слугувало те, що «на комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990, який містить реквізити контракту, згідно якого здійснюється поставка товару, відсутні відмітки митниці з кордону».

З даного приводу суд зазначає, що інвойс (рахунок-фактура) це комерційний рахунок (товаросупровідний документ), який продавець виписує (оформляє) покупцю за певну партію товару, та який містить, зокрема, найменування та адреси продавця і покупця, дату й номер замовлення покупця, опис товару, ціну (вартість) товару, умови постачання та оплати.

Тобто, оформлений продавцем інвойс підтверджує обов`язок покупця оплатити замовлений ним (відвантажений йому) товар.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою оформлення операції з купівлі-продажу товару, 28.08.2024 продавцем ARKEM було видано на користь позивача рахунок №AE0431 (а.с.125-126) та комерційний інвойс №91111990 (а.с.136-137).

З аналізу змісту цих документів судом установлено, що вказані у них відомості про продавця та покупця товару, місце призначення товару, умови доставки, найменування, країну походження, кількість, ціну та загальну вартість імпортованого товару є ідентичними, тобто повністю узгоджуються між собою.

Обидва документи були долучені позивачем до МД №24UA84U8, що не заперечується й відповідачем за змістом поданого ним відзиву на позовну заяву.

Суд погоджується з твердженнями митного органу щодо відсутності на комерційному інвойсі від 28.08.2024 №91111990 відміток митниці з кордону та, водночас, звертає увагу на наявність таких відміток на комерційному рахунку від 28.08.2024 №AE0431.

Між тим, суд зауважує, що відмітки митниці з кордону не є обов`язковим реквізитом комерційного інвойсу, а тому відсутність таких не призводить до недійсності вказаного документа та, тим паче, не впливає на правильність визначення митної вартості товарів.

Таким чином, означені вище доводи митного органу не заслуговують на увагу суду в силу їх необґрунтованості.

Також, як підставу для коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що «в автотранспортній накладній від 29.08.2024 №15504633 відсутня інформація про місце завантаження товару в Туреччині, номер транспортного засобу «41ANM925-41», який міститься в графі 5 CMR, що не кореспондується з інформацією про транспортний засіб, зазначений в митній декларації; також, в автотранспортній накладній відсутні реквізити комерційного інвойсу, а дата CMR, зазначена в графі 44 МД не кореспондується з датою CMR в самому документі».

Оцінюючи такі висновки митного органу, суд зазначає, що міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) це міжнародний перевізний документ, який використовується під час автомобільних вантажоперевезень у рамках міжнародних перевезень, що здійснюються відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ; набрала чинності для України 17.05.2007). CMR є підтвердженням укладення договору на перевезення вантажу між відправником, перевізником та отримувачем. Основна функція CMR зафіксувати права та обов`язки сторін, а також бути доказом того, що вантаж передано перевізнику та його стан відповідає заявленому.

Згідно з матеріалами справи, міжнародне перевезення імпортованого позивачем товару автомобільним транспортом за маршрутом «Туреччина Україна» здійснено відповідно до міжнародної ТТН від 29.08.2024 №15504633 (далі CMR №15504633), яка, на переконання суду, містить усю необхідну інформацію, що дозволяє ідентифікувати вказане міжнародне автомобільне перевезення.

Суд не погоджується з твердженнями митного органу щодо неналежного оформлення CMR №15504633 у зв`язку із відсутністю інформації про місце завантаження товару в Туреччині, оскільки перелік відомостей, які обов`язково вносяться відправником вантажу до CMR, визначений статтею 6 КДПВ. Зокрема, за пунктом d) частини першої вказаної статті, вантажна накладна має містити такі дані, як місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки.

Тобто, КДПВ не вимагає відображення у CMR інформації про конкретне місце завантаження товару (конкретний населений пункт) у відповідній країні.

З аналізу змісту CMR №15504633 судом установлено, що місцем завантаження товару є Туреччина, дата такого завантаження 29.08.2024 (графа 3). У свою чергу, місцем доставки товару є Україна, Рівненська область (графа 4).

Суд відзначає, що наведена інформація узгоджується зі змістом експортної митної декларації від 29.08.2024 №24TR0021 (графи №S17 та №S18) та комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990.

Що стосується номера транспортного засобу «41ANM925-41», який міститься в графі 5 CMR №15504633 та, як стверджує митний орган, не кореспондується з інформацією про транспортний засіб, зазначений в МД №24UA84U8, то суд зауважує, що у графі 5 вказаної CMR відправником товару відображено не один, а два номери транспортних засобів (вантажівки/причепа) 41ANM925 та 41VN213.

У свою чергу, у графах 18, 21 МД №24UA84U8, з урахуванням доповнення №1 до цієї МД, також вказано два номери транспортних засобів (вантажівки/причепа) 41AOS157 та 41VN213.

Наведене свідчить про часткову відповідність інформації про транспортні засоби, якими здійснювалося міжнародне автомобільне перевезення вантажу на користь ТОВ «Хімія Парк», та спростовує виявлену митницею розбіжність.

Щодо інших неточностей, виявлених відповідачем у згаданій вище CMR №15504633, суд зазначає, що статтею 6 КДПВ не передбачено вимоги щодо відображення у міжнародній ТТН відомостей про реквізити товаросупровідного документа, на підставі якого придбано вантаж. Відтак, зазначення у графі 16 CMR №15504633 лише назви документів, які додаються до неї, суд вважає правомірним.

Що стосується розбіжності у даті CMR №15504633, вказаної безпосередньо у цій міжнародній ТТН (29.08.2024) та у переліку графи 44 МД №24UA84U8 (29.09.2024), то суд вважає це формальною (несуттєвою) помилкою (опискою), наявність якої не призводить до спотворення змісту чи недійсності вказаного документа та не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів.

У сукупності викладеного слід дійти висновку, що неточності, виявлені відповідачем за результатами оцінки наданої до митного оформлення CMR №15504633, є необґрунтованими та безпідставними.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо «відсутності у супровідному документі Т1 від 29.08.2024 №22TR0021 реквізитів комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990, по якому здійснювався пропуск партії товару на митну територію України згідно журналу пропуску в АСМО «Інспектор»», суд повторно зазначає, що надана до митного оформлення експортна митна декларація країни відправлення від 29.08.2024 №24TR0021 не є документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні частини другої статті 53 МК України.

При цьому, у графі 44/1 вказаної декларації міститься посилання, зокрема, на рахунок-фактуру від 28.08.2024 №AE0431, зміст якого повністю узгоджується із комерційним інвойсом від 28.08.2024 №91111990, а тому суд відхиляє означені вище доводи митного органу як безпідставні.

Ще однією підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного у справі рішення про коригування митної вартості товарів визначено те, що «в сертифікаті якості від 28.08.2024 б/н зазначено номер партії товару , який відсутній в інших товаротранспортних документах».

Перевіряючи обґрунтованість наведеної неточності, суд відзначає, що сертифікат аналізу від 28.08.2024 оформлений постачальником товару ARKEM на виконання вимог пункту 2 Контракту, з урахуванням особливостей партії товару, постачання якого здійснювалось відповідно до комерційного інвойсу від 28.08.2024 №91111990. Вказаний документ містить відомості щодо властивостей, методу виготовлення та специфікацій імпортованого товару.

Таким чином, відображення в сертифікаті якості від 28.08.2024 відомостей щодо номера партії товару, постачання якого здійснено за відповідним комерційним інвойсом, зумовлено безпосередньо особливостями змісту цього документа та його призначенням, а саме підтвердження перед покупцем належної якості придбаного ним товару.

У спірному рішенні митним органом не наведено жодного документа, який би, в силу вимог відповідних нормативних актів, мав містити інформацію про номер партії, до якої належить імпортований позивачем товар.

У відзиві на позовну заяву така інформація також відсутня, як і не наведені будь-які аргументи щодо того, яким чином відсутність номера партії товару в інших товаротранспортних документах вплинула на правильність визначення ТОВ «Хімія Парк» митної вартості товарів.

Наведене дає суду підстави для висновку про безпідставність встановленої відповідачем розбіжності, у зв`язку з чим остання також не може вважатися обґрунтованою.

Також, підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів послугувало те, що «ціни в додатково наданому декларантом за власним бажанням витягу ICIS Pricing від 14.08.2024 вказані на умовах поставки CIF Asia, що не кореспондуються з комерційними умовами поставки, згідно яких здійснюється поставка даної партії товару та не містить цінової інформації на серпень 2024, період укладення зовнішньоекономічної операції».

Позивач за змістом позовної заяви з таким висновком відповідача не погодився та стверджує, що біржова аналітика ICIS Pricing за датою виходу 14.08.2024 чи не найточніше відображає інформацію про актуальний рівень цін на товар на момент його продажу.

Аналізуючи наведені обставин, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2019 у справі №826/2277/16, де суд касаційної інстанції зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця, обґрунтовуючи свої сумніви, не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей.

Крім того, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.07.2019 у справі №804/6217/15 та від 25.06.2020 у справі №П/811/687/16, прайс-лист не є обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язку подання декларантом прайс-листа не передбачено частиною другою статті 53 МК України.

Як встановлено вище судом, митним брокером позивача одночасно із МД №24UA84U8 було надано відповідачу перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення, серед якого були, зокрема, рахунок від 28.08.2024 №AE0431 та комерційний інвойс від 28.08.2024 №91111990, які в повній мірі підтверджують ціну товару, зазначену декларантом у такій МД.

Відтак, покликання митного органу на будь-які розбіжності, пов`язані із додатково наданим витягом ICIS Pricing від 14.08.2024, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення про коригування, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку про те, що позивачем як декларантом надано митному органу повний перелік первинних документів, визначений частиною другою статті 53 МК України, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість імпортованого товару за основним методом.

Тому, суд не погоджується з твердженням відповідача щодо неподання декларантом всіх додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Суд зазначає, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. У свою чергу, митний орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути пов`язані з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Водночас, вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17 та від 05.07.2022 у справі №804/150/16.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс) і зовнішньоекономічний контракт, - та подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості товару за першим (основним) методом.

Поряд з цим, суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє обґрунтування того, яким чином виявлені митним органом неточності (розбіжності) впливають на митну вартість імпортованих товарів.

Також, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення імпортованих товарів.

Більше того, у ході розгляду даної справи судом установлено, що жоден із виявлених митницею недоліків у поданих декларантом документах не міг впливати на заявлену ним митну вартість товарів.

Наведене, на переконання суду, є самостійною підставою для твердження по необґрунтованість оскаржуваних рішення про коригування та картки відмови.

Суд бере до уваги також і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено митним органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою ним митною вартістю, та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Відтак, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що тягар доказування заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Щодо коригування відповідачем митної вартості імпортованих товарів на підставі МД від 02.09.2024 №24UA82U3 з розрахунку 2,65 дол. США/кг, то суд зазначає, що посилання на володіння митним органом інформацією щодо іншого цінового рівня товарів не являється та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Суд наголошує, що саме по собі прирівнювання митним органом цін схожих товарів, без урахування особливостей цих товарів, їх обсягів та умов постачання, які можуть бути різними, що, безумовно, може впливати і на вартість (ціну) таких товарів, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням таких чинників, як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.

При цьому, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. Не може слугувати підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації про вартість операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Положеннями пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України імперативно визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

А тому, у рішенні про коригування митної вартості товарів, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення нової митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен навести також пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відповідач не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім приписів частини другої статті 55 МК України у частині обґрунтованості прийнятого рішення.

Натомість, у спірному рішенні про коригування митний орган обмежився лише тим, що прирівняв вартість імпортованого позивачем товару до раніше визнаної митницею ціни іншого (подібного) товару, жодним чином не обґрунтувавши своє рішення (з огляду на дати поставок, кількість, асортимент товарів, умови поставок тощо).

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.08.2018 у справі №804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.

За наведеного, спірні картка відмови та рішення про коригування не відповідають ані вимогам законності, ані вимогам обґрунтованості.

Суд зауважує, що наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Однак, такі відомості не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості товарів, заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19 наголошував на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Враховуючи викладені вище висновки суду та фактичні обставини справи, суд не погоджується також і з діями митного органу щодо витребування додаткових документів у декларанта на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали б підтвердити чи спростувати. І це при тому, що ціна придбання імпортованого товару була підтверджена позивачем документально.

Суд наголошує на тому, що в частині третій статті 53 МК України передбачено чіткі підстави, за наявності яких у митного органу з`являється право вимагати у декларанта надання додаткових документів, вичерпний перелік яких має бути зазначений у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів в силу приписів пункту 3 частини другої статті 55 цього Кодексу.

На переконання суду, відповідач, всупереч імперативної вимоги закону, не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість імпортованих ним товарів є неповними та/або недостовірними; не вказав, які з поданих декларантом документів при митному оформленні товарів мають ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар; не довів, що виявлені ним розбіжності та неточності у поданих до митного оформлення документах є достатніми підставами для невизнання митної вартості товарів за рівнем, визначеним декларантом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не мав передбачених МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження митної вартості імпортованих товарів.

Як уже зазначалося вище судом, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожен наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частини друга-четверта статті 57 МК України).

З даного приводу суд зауважує, що оскаржуване у справі рішення про коригування не містить жодного опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання, та, як наслідок, висновок про застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів не заслуговують на увагу суду.

У той же час, за наслідками розгляду справи по суті, судом встановлено відсутність підстав для сумнівів у правильності визначеної позивачем митної вартості товарів за першим (основним) методом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності/неточності щодо ціни (вартості) товарів чи ознаки підробки, та останні містять достатньо відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів.

Отже, відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у МД від 04.09.2024 №24UA84U8, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої ним митної вартості товарів, судом не встановлено.

З огляду на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, що свідчить про його протиправність; порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування цього рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2024/000233, сформована 05.09.2024 на підставі згаданого вище рішення про коригування митної вартості товарів, яке визнане судом протиправним, також є протиправною і підлягає скасуванню судом.

Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Також, згідно з пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Рівненською митницею у процесі розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості імпортованих товарів у МД від 04.09.2024 №24UA84U8, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, судом не встановлено. Відтак, позов слід задовольнити повністю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України суд враховує, що згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на приписи чинного законодавства, при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у сукупному розмірі 7716,74 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями від 02.10.2024 №4539 та від 08.10.2024 №4584 (а.с.8, 53).

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у загальному розмірі 7716,74 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Докази понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, в матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія Парк» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.09.2024 №UA204000/2024/000084/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Рівненської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.09.2024 №UA204150/2024/000233.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія Парк» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7716,74 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2025 року.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМІЯ ПАРК" (вул. Центральна, 38А, с-ще Клевань, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35312, ЄДРПОУ/РНОКПП 38986599)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя С.А. Борискін