Справа № 148/2538/24
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2538/24
Провадження №2-а/148/2/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд вказаним вище позовом. В обгрунтування своїх вимог послався на те, що 24.10.2024 постановою серії ЕНА № 033314464 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Вказану постанову позивач вважає такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і є необґрунтованою.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , керуючи ТЗ здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8.

Вважає, що при винесені постанови інспектором не було надано жодних доказів щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. На прохання надати докази вчинення адміністративного правопорушення інспектор жодним чином не реагував. На його думку, інспектор не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Йому здалося, що ним було порушено правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було. В ході розгляду адміністративної справи інспектор не надав йому можливості надати пояснення, крім того копію постанови йому не було вручено. Про наявність оскаржуваної постанови він дізнався з мобільного застосунку вебпорталу ДІЯ.

З огляду на вказане, позивач просить скасувати постанову серії ЕНА № 033314464 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник позивача, адвокат Гунько О.А., позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що в оскаржуваній постанові не викладено суті правопорушення, та не надано жодних доказів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Просив скасувати постанову серії ЕНА № 033314464 від 24.10.2024, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністратвиного правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову оскільки, на нагрудному реєстраторі, яким здійснювалася фіксація та який внесений у п. 7 постанови, позивач повідомив, що він дійсно здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів. Тобто позивач, визнав винну у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 122 КУпАП (відео нагрудної камери №470797). Зазначає, що під час розгляду справи від позивача не поступали клопотання. Таким чином, інспектор за своїм внутрішнім переконанням прийняв рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та правомірно виніс постанову серії ЕНА №3331464 від 24.10.2024.

Також зазначає, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу та розглядав справу в присутності позивача, що вбачається з відеозапису. Також надав до відзиву диск з відео файлом правопорушення з нагрудної камери поліцейського (а.с. 37-39).

Згідно відповіді представника позивача, адвоката Гунька О.А., на відзив від 30.12.2024 (а.с. 41-44) він просить відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву у справі №148/2538/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справах про адміністративне правопорушення у повному обсязі. Вважає, що обставини викладені в зазначеній постанові не відповідають дійсності, так як відповідно до відео, наданого відповідачем до відзиву, чітко вбачається що 24.10.2024 о 11:29:40 позивач не керував ТЗ, а знаходився за межами автомобіля та спілкувався з патрульними. Дана обставина підтверджує факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що описане в оскаржуваній постанові.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З постанови серії ЕНА № 3331464 від 24.10.2024, винесеної інспектором 1 взводу 1 роти 1 бат. ПОЛК -1 УПП в місті Києві лейтенантом поліції Преподобною Д.О., судом встановлено, що 24.10.2024 о 11:29:40 год. в м. Київ, вул. Велика Васильківська, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ MERCEDES-ВENZ AMG S63 PERFORMANCE, д.р.н. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ , позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 - забороняються рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. У звязку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. (а.с. 23).

Як встановлено з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який подано в якості доказу відповідачем разом із відзивом на позов, 25.03.2024 о 23 год. 44 хв. в м. Київ, вул. Велика Васильківська, інспектором 1 взводу 1 роти 1 бат. ПОЛК -1 УПП в місті Києві лейтенантом поліції Преподобною Д.О. був зупинений автомобіль MERCEDES-ВENZ AMG S63 PERFORMANCE, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням вимог п. 17.1 ПДР за рух на смузі для маршрутних ТЗ. При цьому, з відеозапису установлено, що поліцейський відразу повідомила ОСОБА_1 причину зупинки, а саме у зв`язку з рух на смузі для маршрутних ТЗ.

При цьому, як слідує із вказаного відеозапису, самим позивачем факт вчинення правопорушення не заперечувався, але він пояснив, що жінка, яка рухалася за кермом автомобіля попереду нього, постійно гальмувала, тоді він, щоб не допустити ДТП, вирішив її обїхати, у звязку з чим здійснив виїзд на смугу для маршрутних ТЗ. На зауваження поліцейського, що дорога має п`ять смуг руху і він повинен був об`їхати автомобіль, який знаходився попереду, використовуючи ліві смуги для руху, позивач не зміг пояснити свого вибору смуги для руху маршрутних транспортинх засобів. Крім того, при спілкуванні з інспектором поліції Мтахов М.О. фактично визнав вчинене ним правопорушення, проте не бажав, щоб його було притягнуто до відповідальності, посилаючись на те. що відносно нього розглядається кримінальне провадження і притягнення його до адмінвідповідальності може негативно впливати на його характеристику.

Вказаний відеозапис зазначений в оскаржуваній постанові за №470797.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, умовою надання судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до знаку 5.8 Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів, це дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Пунктом 17.1 Правил дорожнього руху визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних т/з, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП настає в разі ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.ч.1, 2, 3, 5, 6 ст.122 КУпАП.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 та відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється з фіксуванням технічними засобами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобовязаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу позивача на вимогу поліцейського стало керування транспортним засобом на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

запеерчуючи проти позову та обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського, яким спростовуються всі доводи викладені в адміністративному позові з приводу незаконного складання постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штраф у розмірі 680,00 грн.

Даний відеозапис підтверджує, що позивач фактично не заперечує факт керування автомобілем по смузі призначеній для маршрутних ТЗ. Також зі змісту відеозапису вбачається, що інспектор повідомила ОСОБА_1 про причину зупинки, жодних клопотань та бажання скористатися правовою допомогою ОСОБА_1 не висловив, в ході розгляду справи у здійсненні своїх процесуальних прав не обмежувався.

Доводи представника позивача про те, що з відео чітко вбачається що 24.10.2024 о 11:29:40 позивач не керував ТЗ, а знаходився за межами автомобіля та спілкувався з патрульними та що дана обставина підтверджує факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що описане в оскаржуваній постанові, необгрунтовані. Адже оскаржувана постанова винесена про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

При цьому, в даному випадку наданий відповідачем відеозапис підтверджує факт фіксації працівником поліції розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлення обставин справи та прийняття оскаржуваної постанови.

Наданими відеозаписами підтверджується наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 статті 77КАС України).

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Досліджені судом докази не спростовують самого факту порушення позивачем ПДР, а тому суд не приймає доводи позивача, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при складанні постанови посадова особа відповідача порушила вимоги КУпАП та вважає, що інспектор патрульної поліції під час ухвалення оскаржуваної постанови ЕНА № 3331464 від 24.10.2024, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати суд залишає за позивачем.

З огляду на викладене вище, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-77, 79, 139, 211, 241-246, 250, 286, 293, 295, 297 КАС України, ст. 2, 122 ,245, 251, 252, 280, 289 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2025.

Суддя Л.А. Штифурко