Справа № 420/27046/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27046/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 16.12.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:

- визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо встановлення в підготовленій та направленій на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 29 травня 2024 року у справі №420/10185/24 до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року №ЮО80206 від 01 серпня 2024 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , надбавки за особливості проходження служби у розмірі 4 173 грн., щомісячної премії у розмірі 7 041 грн., надбавки за таємність у розмірі 326,00 грн.;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУПФ України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення на ОСОБА_1 , станом на 01 січня 2023 року, із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, у розмірах визначених у довідці №ЮО80206 від 01 серпня 2024 року та з зазначенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 6 366,75 грн., щомісячної премії у розмірі 10 735,20 грн., надбавки за таємність у розмірі 497 грн., для здійснення перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №420/10185/24 відповідач підготував та надав до ГУПФ України в Одеській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення, у якій основні види грошового забезпечення, (розміри посадового окладу, окладу за військове звання та процентна надбавка за вислугу років), розраховані виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, а додаткові види грошового забезпечення (премія та надбавка за особливості проходження служби, тощо), безпідставно зменшив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/27046/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року закрито провадження по справі №420/27046/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не встановлено порядок обчислення додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, надбавка за таємність) та щомісячної премії, а також їх розміри не були предметом розгляду у справі та не стосуються виконання рішення суду від 29 травня 2024 року по справі №420/10185/24, тому незгода позивача із визначенням їх розмірів є новими правовідносинами та підлягають судовому захисту шляхом звернення до суду з відповідним позовом;

- для розгляду таких спорів законом не встановлено інший порядок судового провадження та позивачем поданий позов про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, до даних правовідносин поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що в межах справи №420/10185/24 судом не було вказано, що розрахункова величина прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, підлягає застосуванню виключно при визначенні розмірів основних видів грошового забезпечення, як помилково було здійснено відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, а отже, позивач має встановлене процесуальним законом право, в порядку ст. 383 КАС України, звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення.

При цьому, судом першої інстанції враховано висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року (справа № 260/1898/22), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для закриття провадження у даній справі.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 19, 129-1 Конституції України Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.1 ст. 370,ч.ч. 2, 4 ст. 372, ч.ч.1, 2 ст. 382, ч.1 ст. 383 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами 2, 4 ст. 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 та від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №420/10185/24, яке набрало законної сили, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати і надати до ГУПФ України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року відповідно до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року.

Колегія суддів зазначає, що позивач, звертаючись до суду із позовом у межах даної справи, вважає що виконуючи рішення суду відповідач підготував та надав до ГУПФ України в Одеській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення, у якій основні види грошового забезпечення, (розміри посадового окладу, окладу за військове звання та процентна надбавка за вислугу років) розраховані виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, а додаткові види грошового забезпечення (премія та надбавка за особливості проходження служби, тощо) розраховані виходячи із розрахункової величини 1 762 грн.

Аналіз змісту позовних вимог дозволяє стверджувати, що подання позову у межах даної справи обумовлене фактичною незгодою позивача із діями відповідача, спрямованими на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі №420/10185/24. Поміж іншого, позивач вважає, що розміри додаткових видів грошового забезпечення повинні бути визначені у певному розмірі не лише на підставі норм чинного законодавства, але із урахуванням зобов`язань, покладених на відповідача рішенням суду у справі №420/10185/24

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом у межах справи №420/10185/24 не було вказано, що розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року підлягає застосуванню виключно при визначенні розмірів основних видів грошового забезпечення, як помилково вважає апелянт.

Щодо доводів апеляційної скарги, що питання щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовити довідку про розмір грошового забезпечення, з зазначенням конкретних відсотків надбавки за особливості проходження служби, надбавки за таємність, надбавки за класну кваліфікацію та премію не було предметом розгляду, а тому позивач має право звернутись до суду з новим позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви позивач не заперечує зазначення в виданій довідці відсоткового значення додаткових видів грошового забезпечення, а лише звертає увагу, що відповідачем арифметично не правильно розраховано суми виходячи з вказаних відсотків, тобто в цій справі позивач не оскаржує відсотки встановленні відповідачем у довідці, про що помилково зазначає в апеляційній скарзі, а тому такі доводи судом не приймаються до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку ст. 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15, від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 21 серпня 2019 року у справі №295/13613/16, від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі №640/15623/19.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 22 березня 2018 у справі №П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі №260/1898/22, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції вірно встановив наявність правових підстав для закриття провадження у справі та право позивача на звернення до суду у межах справи №420/10185/24 в порядку судового контролю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.