Справа № 440/13476/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13476/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., Полтавський окружний адміністративний суд у складі Бойка С.С. розглянувши у письмовому порядку адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, заявленим до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну шкоду в розмірі 79432,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що самовільне залишення відповідачем військової частини призвело до понесення Військовою частиною збитків в розмірі 79432,45 грн., що підтверджується висновками акту службового розслідування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

26 листопада 2024 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 зобов`язано Виконавчий комітет Полтавської міської ради надати суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

23 грудня 2024 року на виконання ухвали суду від 05.12.2024, надійшла відповідь Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради щодо реєстрації місяця проживання ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом, призначено судове засідання на 28 січня 2025 року / а.с. 81/.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

28 січня 2025 року судове засідання перенесено на 18 лютого 2025 року у зв`язку з повідомленням про замінювання суду та неможливістю проведення судових засідань / а.с.89- 90/.

18 лютого 2025 року учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, керуючись приписами ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішив розглядати справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося, відповідно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу управління 4 артилерійського дивізіону

військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.10.2024 № 293 (далі Наказ № 293) лейтенант ОСОБА_1 , начальник зв`язку командир взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пп. б п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з 10.10.2024 звільнений із військової служби у відставку.

01.06.2021 командиром 4 артилерійського дивізіону підполковником ОСОБА_2 було виявлено незаконну відсутність на військовій службі лейтенанта ОСОБА_1 , про що ним було подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт вх. № 6751 від 01.06.2021.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 104 від 02.06.2021 військовослужбовець військової служби за контрактом лейтенант ОСОБА_1 , начальник зв`язку командир взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що 01.06.2021 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 656 від 24.06.2021 призначено комісію з метою перевірки наявності майна взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Також наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 680 від 25.06.2021 призначено комісію для прийняття справ та посади начальника зв`язку командира взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

В ході перевірки вказаними комісіями було виявлено нестачу майна по службі, що відображено у актах інвентаризації №№ 65, 65/1 від 01.07.2021.

Зокрема, виявлено нестачу такого майна:

- комплект електронний планшет 3480 у кількості 1 шт. вартістю 15287,36 грн;

- ноутбук ACER Extensa 2519 разом із програмним забезпеченням у кількості 1 шт. вартістю 12236,58 грн;

- планшет Asus Zenpad C 7.0 Z170 C у кількості 3 шт. вартістю 11468,39 грн;

- портативна цифрова радіостанція Motorola DP 4800 (871TQTE554) у кількості 1 шт. вартістю 20811,20 грн;

- портативна цифрова радіостанція Motorola DP 4800 (871TSDK817) у кількості 1шт. вартістю 19628,92 грн.

Загальна вартість майна, нестачу якого виявлено комісіями, становить 79432,45 грн.

Вартість втраченого майна визначена відповідно до довідки-розрахунку по визначенню залишкової вартості втраченого майна.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) Про призначення службового розслідування за фактом відсутності майна служби зв`язку у взводі управління четвертого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 № 718 від 05.07.2021 призначено службове розслідування за фактом відсутності майна служби зв`язку у взводі управління четвертого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проведення якого доручено підполковнику ОСОБА_3 , помічнику командира військової частини НОМЕР_1 начальнику служби охорони державної таємниці.

Актом підсумків службового розслідування від 11.08.2021 №242 встановлено вина ОСОБА_4 за втрату майна зв`язку взводу 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у відповідності до вимог статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них за шкоду, завдану державі».

Матеріалами службового розслідування встановлено, що лейтенант ОСОБА_1 , начальник зв`язку командир взводу управління четвертого артилерійського дивізіону відповідно до акту № 1/20 від 14.09.2020 отримав майно служби зв`язку від сержанта ОСОБА_5 .

Також встановлено, що командуванням 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , згідно записів книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 за інв. № 124, у встановлені строки проводились перевірки наявності майна, яке рахується за командиром взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 і нестачу якого виявлено в ході комісійної перевірки 24.06.2021.

Ч. 1 ст. 5 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України встановлено, що для забезпечення постійного державного контролю за наявністю, якісним станом і ефективністю використання військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України, щорічно проводиться його інвентаризація згідно з Положенням про інвентаризацію військового майна, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 795 від 20.10.2020 проведено інвентаризацію майна взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в результаті якої 02.12.2020 складено інвентаризаційний опис, в якому наявні підписи:

членів комісії з інвентаризації;

матеріально відповідальної особи лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

капітана ОСОБА_6 , начальника зв`язку начальника відділення зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 .

Втрат та нестач у ході проведення інвентаризації виявлено не було.

Разом з тим, після самовільного залишення 01.06.2021 лейтенантом ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 , було встановлено нестачу майна, описаного у цій позовній заяві.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що лейтенант ОСОБА_7 своїм рішенням або бездіяльністю порушив порядок обліку, зберігання, використання майна, не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо зберігання, використання майна, не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню військового майна, внаслідок чого було втрачено майно взводу управління 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яке знаходилось на його відповідальному зберіганні.

В ході службового розслідування встановлено вину лейтенанта ОСОБА_1 , а також те, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста недисциплінованість лейтенанта ОСОБА_1 .

09.08.2021 прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування за фактом відсутності майна служби зв`язку у взводі управління четвертого артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 №410, яким вирішено притягнути лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у повному розмірі та стягнути вартість майна згідно довідки-розрахунку по визначенню залишкової вартості втраченого майна, а саме суму 79432,45 грн.

Військовою частиною НОМЕР_1 направлено на адресу відповідача лист №2855/а від 15.07.2024, в якому містилась вимога про повернення коштів військовій частині НОМЕР_1 ; копію Наказу № 410;копію акту службового розслідування із доданими до нього документами.

Вказані документи отримані ОСОБА_1 22.07.2024 /а.с.62 63/.

Однак, ОСОБА_1 не відшкодовано шкоду в сумі 79432,45 грн, внаслідок чого військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначає Закон України від 21 вересня 1999 року № 1075-XIV "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (далі - Закон № 1075-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Статтею 3 Закону № 1075-XIV передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону № 1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 3 жовтня 2019 року № 160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон № 160-IX)

У статті 1 цього Закону визначено, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Відповідно до статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 4 Закону № 160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Статтею 7 Закону № 160-IX передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Закону № 160-IX у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Відповідно до статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Згідно зі статтею 12 Закон № 160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Як зазначено вище, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.08.2021 №410 лейтенант ОСОБА_1 притягнутий до повної матеріальної відповідальності за речове майно, яке рахується за військовослужбовцем військової служби, відповідно до довідки-розрахунку по визначенню залишкової вартості втраченого майна на суму 79432,45 грн.

Станом на час звернення до суду із цим позовом розмір матеріальної шкоди, завданої позивачем державі, становить 79432,45 грн.

Доказів погашення ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 79432,45 грн матеріали справи не містять, як не містять доказів оскарження відповідачем у судовому порядку наказів про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та визначення розміру завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄРДПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про стягнення шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну матеріальну шкоду у сумі 79432,45 грн ( сімдесят дев`ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 45 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко