Справа № 420/19340/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрація України, Одеського апеляційного суду про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 20.06.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної судової адміністрація України, Одеського апеляційного суду, про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суддів від 26.06.2024 року позов залишено без руху.

02.07.2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

У даній заяві викладено відомості про наявність у відповідачів зареєстрованих електронних кабінетів та про відсутність зареєстрованого електронного кабінету у позивача.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позову.

29.07.2024 року та 30.06.2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позов разом із виправленим позовом, в якому ОСОБА_1 , просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Одеський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн;

- визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати Одеський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, оплату відпусток, вихідну допомогу у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Ухвалою 06 серпня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що Указом Президента України від 10 грудня 2001 року №1205/2001 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Замостянського районного суду міста Вінниці строком на п`ять років, Постановою Верховної Ради України від 7 червня 2007 року № 1143- обрано суддею апеляційного суду Вінницької області безстроково, Указом Президента України від 17 червня 2009 року № 450/2009 переведено на посаду судді апеляційного суду Одеської області. У зв`язку з ліквідацією на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 апеляційного суду Одеської області та утворення Одеського апеляційного суду рішенням Вищої ради правосуддя від 28 грудня 2018 року № 4070/0/15-18 позивача переведено на посаду судді Одеського апеляційного суду. Рішенням Вищої ради правосуддя від 01 серпня 2023 року №763/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивачка зазначила, що в період з 01 січня 2021 року по 01.08.2023 року вона отримувала суддівську винагороду у меншому розмірі, оскільки у період з 01.01.2021 року по 01.08.2023 року неправомірно нараховувалася і виплачувалася суддівської винагороди, допомога на оздоровлення, оплата відпусток, вихідної допомоги при звільненні, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. Неповне нарахування і виплата відповідачем позивачеві суддівської винагороди порушує право позивача на належне матеріальне забезпечення щодо отримання належної суддівської винагороди. Відповідно до ст. 130 Конституції України, Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту другого частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній станом на 01 січня 2021 року та на час подання даного позову, базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Позивач вважає, що суддівська винагорода у 2021-2023 роках мала би бути обчислена відповідачем із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, тобто 2270,00 грн., 2481,00 грн. та 2684,00 грн., оскільки виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть. Також позивач в позовній заяві звертає увагу суду, що такого виду прожиткового мінімуму, як «для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових та митних органів» не передбачено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV. Вказаним Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо. Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів. Одеський апеляційний суд здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік (2021, 2022, 2023). Невиплата ОСОБА_1 суддівської винагороди в повному обсязі пов`язана із діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено право позивача. Позивачці не було здійснено відповідних нарахувань суддівської винагороди за спірний період, відповідно до вимог частин другої, третьої статті 135 Закону № 1402-VIII, обчислених виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Від Одеського апеляційного суду 22.08.2024 року (Вхід. №ЕС/36180/24) до суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що Одеський апеляційний вважає позов необґрунтованим у частині, що стосуються визнання дій Одеського апеляційного суду протиправними та вимоги зобов`язання вчинити певні дії на користь позивача, а відтак позов не підлягає задоволенню. З 01 січня 2021 року розрахунок окладу суддів здійснюється на підставі статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік, статті 7 "Про Державний бюджет України на 2022 рік", статті 7 "Про Державний бюджет України на 2023 рік", що передбачають встановлення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в сумі 2102,00 гривні. Норми законів про державний бюджет, які встановлюють розрахункову величину суддівської винагороди, є чинними, не були скасовані або визнані неконституційними. Офіційне тлумачення та правова оцінка Конституційним Судом України законодавчо введеної окремої величини прожиткового мінімуму для суддів, який не передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», відсутні, а отже застосована норма є застосуванню. Оскільки зазначена норма не визнана неконституційною, відповідач повинен її застосовувати та не може обирати самостійно з Закону України про Державний бюджет України будь-яку іншу розрахункову величину, більш сприятливу для позивача. Кошторис і штатний розпис складаються та підписуються керівником фінансового підрозділу і головою суду, скріплюються гербовою печаткою із зазначенням дати, а також затверджуються головою Державної судової адміністрації України як головним розпорядником бюджетних коштів. Штатний розпис суду затверджується Державною судовою адміністрацією України в установленому порядку у місячний строк з початку бюджетного періоду. У Одеського апеляційного суду були відсутні правові підстави для внесення змін до штатних розписів Одеського апеляційного суду на 2021, 2022, 2023 рік в частині зміни розміру посадового окладу судді. При цьому внесення змін до штатних розписів Одеського апеляційного суду на 2021, 2022, 2023 рік відповідно порушило б збалансованість кошторисів суду та поставило б під загрозу виплати суддям апеляційного суду гарантованих Конституцією України та Законом «Про судоустрій і статус суддів». Задоволення вимог судді Цюри Т. В. в частині нарахування та з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн, встановленого на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн, встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн, призведе фактично до дискримінації інших суддів, розмір суддівської винагороди яких не зазнає змін, що фактично порушує закріплений статтею 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 №5207-VI принцип недискримінації у законодавстві України.

Документ у електронному вигляді «Адміністративний позов» по справі № 420/19340/24 надіслано одержувачу Державна судова адміністрація України в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 20.06.2024 о 14:08 (а.с 101зв.).

Ухвала суду про відкриття провадження у адміністративній справі в електронному вигляді надіслана Державна судова адміністрація України в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 08.08.2024 о 01:35 (а.с. 102зв.).

Відповідач Державна судова адміністрація України у встановлений судом в ухвалі від 06.08.2024 строк та на час прийняття рішення відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків не подав.

Згідно ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивами на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 10.12.2001 року №1205/2001 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Замостянського районного суду міста Вінниці (а.с. 22).

Постановою Верховної Ради України від 07.06.2007 року №1143-V «Про обрання суддів», обрано ОСОБА_1 на посаду судді апеляційного суду Вінницької області безстроково (а.с.31).

Указом Президента України «Про переведення суддів» № 450/2009 від 17.06.2009 року, ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді апеляційного суду Одеської області (а.с. 23).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 4070/0/15-18 від 28.12.2018 року «Про переведення судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду» переведено суддю апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1 на посаду судді Одеського апеляційного суду (а.с.29-30).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 763/0/15-23 від 01.08.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 24).

Згідно довідки - розрахунку № 06-29/25/2024 від 10.04.2024 року виданої Одеським апеляційним судом судді ОСОБА_1 про те, що, базовий розмір посадового окладу нараховувався та виплачувався згідно п. 2 ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік:

- з 01.01.2020 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн.);

- з 01.01.2021 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн.);

- з 01.01.2022 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн.);

- з 01.01.2023 50 прожиткових мінімумів (2102*50=105100 грн.) (а.с. 82)

Вважаючи протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року; та протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Приписами ст. 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII)

В ст. 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом (ч.1). Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (ч.2).

Відповідно до ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч.1). Базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (п.2 ч.3).

Згідно ст. 136 Закону № 1402-VIII суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Приписами ч.1 ст. 143 Закону № 1402-VIII визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Положеннями ст. 148 Закону № 1402-VIII передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.1). Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України (ч.2). Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів,….(п.2 ч.3). Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів (ч.5). Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку (ч.6). Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році (ч.7).

Приписами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 2270 гривень; … працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; …

В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня; … працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-IX установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає: для працездатних осіб з 01 січня - 2684 гривні; …. працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; ….

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Конституцією України та спеціальним законодавчим актом - Законом №1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 4 грудня 2018 року №11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Також суд звертає увагу, що у п. 62 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Виплата суддівської винагороди регулюється в ст. 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Отже у змісті зазначених положень Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Приписами ст. 4 Закону№ 966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд зауважує, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Водночас цим Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість статтями 7 Законів № 1082-ІХ, № 1982-IX, 2710-ІХ введено такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить: 2102,00 грн.

До 2021 року Одеський апеляційний суд для розрахунку базового розміру посадового окладу позивачки застосовував прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону № 1402-VIII, що підтверджено довідкою-розрахунком (а.с. 82).

Суд зазначає, що зміни до Закону № 1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірному періоді, а також в Закон № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутній.

Крім того суд звертає увагу, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402-VIII.

Водночас Закони України № 1082-ІХ, № 1982-IX, 2710-ІХ фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

У постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, перший відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що зміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270,00 грн.); на 01 січня 2022 року (2481,00 грн.), на 01 січня 2023 року (2684 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн.), на підставі положень статті 7 Законів України № 1082-ІХ № 1982-IX, 2710-ІХ є неправомірним.

З урахуванням вище зазначеного суд приходить до висновку, що позивач відповідно до статті 135, 136 та 143 Закону України № 1402-VIII має право на отримання суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого: ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір якого станом на 01 січня 2021 року складає 2 270,00 грн., ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір якого станом на 01 січня 2022 року - 2481,00 грн., та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір якого станом на 01 січня 2023 року - 2684,00 грн.

Зважаючи, що виплата суддівської винагороди, а також допомоги на оздоровлення оплата відпусток, вихідної допомоги у відставку регулюється статтями 135, 136 та 143 Закону № 1402-VIII, а норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть, суд дійшов висновку про протиправні дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн.

З огляду на викладене, та з метою обрання ефективного способу захисту порушених прав позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до Одеського апеляційного суду в частині зобов`язання Одеського апеляційного суду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, оплату відпусток, вихідну допомогу у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Приписами ч. 3, ст. 148 Закону № 1402-VIII, передбачено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України (п.2 ч.3)

Відповідно до ст. 149 Закону №1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені в Бюджетному кодексі України (далі БК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 БК України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Приписами ч. 1ст. 23 БК України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Зважаючи на положення ст. ст. 148, 149 Закону № 1402-VIII у зіставленні з положеннями ч. 1, ч.2, ч.5 ст. 22, ч. 1 ст. 23 БК України виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Державна судова адміністрація України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності, зокрема й Одеського апеляційного суду.

Положеннями ч. 1 ст. 151 Закону № 1402-VIII 1. Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Пунктом 2 Положення № 141/0/15-19 визначено, що ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

Відповідач Одеський апеляційний суд, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затвердила у його кошторисі на відповідний рік.

Тому невиплата позивачці суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, відпусток, вихідної допомоги у відставку в повному обсязі пов`язана з діяльністю відповідача - Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів, відповідно як суб`єкта владних повноважень, діями якого порушено право позивача.

Відповідачі як розпорядники бюджетних коштів мали першочергово забезпечити виплату суддівської винагороди у повному обсязі за рахунок видатків Державного бюджету України на 2021-2023 роки на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя та під час розрахунку річного фонду суддівської винагороди судів визначити необхідний та достатній розмір річного фонду суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму в розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 2684 грн.

Такий обов`язок та пріоритетність виплати суддівської винагороди у порівнянні з іншими виплатами, крім згаданого вище, випливає також із особливого статусу судді, необхідності неухильного дотримання гарантій його незалежності.

Натомість відповідачами зазначений обов`язок не був виконаний через помилкове застосування до спірних правовідносин положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» в частинні визначення прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 року по справі №400/2031/21.

З урахуванням статусу ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи, Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі № 280/788/19 дійшов висновку про правильність рішення судів у спорі "щодо розміру суддівської винагороди", яким зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагороди.

З урахуванням викладеного, предмету позову та встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав позивача слід визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн,

та зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Одеський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Правомірність обрання такого способу захисту підтверджено Верховним Судом у постановах від 13.07.2023 у справі №280/1233/22, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22 та від 15.08.2023 у справі №120/19262/21-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір, позивачка була звільнена від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України незабезпечення Одеського апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з встановленого на 01.01.2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Одеський апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними для проведення видатків з нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

Визнати протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, оплати відпусток, вихідної допомоги у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102,00 грн.

Зобов`язати Одеський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, оплату відпусток, вихідну допомогу у відставку за період з 01 січня 2021 року по 01 серпня 2023 року, обчисливши їх розмір, виходячи з встановленого на 01.01.2021 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн., встановленого на 01.01.2022 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн., встановленого на 01.01.2023 прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн., врахувавши при цьому виплачені суми та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, )

Відповідач: Одеський апеляційний суд (вул. Івана та Юрія Лип, 24А, м. Одеса, 65078, )

Суддя O.A. Вовченко