Справа № 320/8515/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року справа №320/8515/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Малого приватного підприємства «ВПК» до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Мале приватне підприємство «ВПК» з позовною заявою до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі відповідач, Виконком), в якій просить суд:

1. Визнати незаконною та протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області стосовно не встановлення тарифу на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води для МПП «ВПК» на І квартал 2022 року у розмірі - 2 938,39 грн (без ПДВ) та 3 526,07 грн за 1 Гкал з ПДВ.

2. Зобов`язати Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області вчинити необхідні дії стосовно встановлення тарифів на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на 1 квартал 2022 року для МПП «ВПК» у розмірі - 2 938,39 грн (без ПДВ) та 3 526,07 грн за 1 Гкал з ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невстановлення позивачу тарифу на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на 1 квартал 2022 року у заявленому ним розмірі, що призвело до відмови споживачів послуг оплачувати такі послуги за новим тарифом, чим порушено права позивача та завдано матеріальних втрат (недоотримання коштів), які підлягають поновленню у завлений ним у позовній заяві спосіб.

Представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами, оскільки відповідач розглянув заяву позивача та додані до неї документи щодо встановлення відповідних тарифів і відмовив позивачу, що виключає допущення відповідачем оскаржуваної протиправної бездіяльності. Також зауважив, що споживачам, про які зазначив позивач у позовній заяві, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води надавалися іншим підприємством.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 24.12.2021 про встановлення тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках з використанням альтернативних джерел енергії на 1 квартал 2022 року та просив відповідача розглянути заяву щодо встановлення розрахованого відповідно до частини четвертої-п`ятої статті 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифу на теплову енергію (потрібне підкреслити), яка виробляється на твердопаливних котлах - ARS-300 LM, KBT - 600 М з використанням деревинної пелети та тріски на рівні 90 відсотків діючого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, та/або середньозваженого (потрібне підкреслити) для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету на теплову енергію у розмірі 2938,39 грн за Гкал (без ПДВ), 3526,07 грн за Гкал (з ПДВ).

У заяві зазначено, що до заяви додаються розрахунок тафирів та підтвердні документи: інформація про суб`єкта господарювання; пояснювальна записка; розрахунок тарифу на теплову енергію; копія статуту; копія ліцензій; копія витягу з ЄДРПОУ; копія витягу з ПДВ. При цьому вказано, що копії статуту, ліцензій, витягу з ЄДРПОУ, витягу з ПДВ були надані громаді у попередньому періоді.

В інформації про себе позивач зазначив, що має ліцензію НКРЕ № 194667 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії та ліцензії КОДА № 582457 на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії та № 582458 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії. Також вказано кількість споживачів 4 (бюджетні установи): Крюківщинська ЗОШ, Вишнівська ЗОШ 3 «Основа», Вишнівська ЗОШ 4 «Ідеал», Вишнівська ДЮСШ.

Листом від 17.01.2022 № 3/02-69 відповідач повідомив позивача, що для розгляду питання щодо встановлення тарифу на теплову енергію необхідно надати додаткові документи, що надають позивачу право здійснювати діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на території Вишневої територіальної громади (у тому числі, копії ліцензій та документів, які подавалися для їх отримання).

У відповідь на вказаний лист, позивач листом від 28.01.2022 № 01-20/19 надав відповідачу копії додаткових документів, що надають право здійснювати діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на території Вишневої територіальної громади, зокрема: відомості про наявність та стан технологічного обладнання і технічної бази для самообслуговування; відомості про наявність власних орендованих виробничих об`єктів; відомості про місце провадження господарської діяльності з транспортуванням теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами; балансова довідка про балансову вартість основних засобів; відомості про наявність орендованих виробничих засобів; відомості про наявність орендованих виробничих об`єктів про провадження господарської діяльності; копія ліцензії на виробництво теплової енергії та теплоцентрах, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням традиційних та поновлюваних джерел енергій; копія ліцензії на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими); копія ліцензії про постачання теплової енергії та інші.

З наведених у відзиві обставин вбачається, що листом від 02.02.2022 № 3/02-310 відповідач повідомив позивачу, що строк дії ліцензії Київської обласної держадміністрації №582457 на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчим) тепловими мережами, що видана МПП «ВПК» закінчився 27.07.2016; строк дії ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 194667, що видана МПП «ВПК» закінчився 18.06.2016, інформація щодо продовження терміну дії вказаних ліцензій відсутня. Крім того, відсутні документи, що підтверджують належні правові підстави розташування теплогенеруючих установок та обладнання на земельних ділянках, що належать Вишневій міській територіальній громаді.

Таким чином, представник відповідача наголосив, що відповідачем було прийнято відмову про встановлення тарифу на теплову енергії суб`єкту господарювання МПП «ВПК», у зв`язку з вищезазначеними підставами.

Відповідно до листа від 18.05.2022 № 01-20/56 позивач повідомив відповідача, що протягом 2013-2022 років у Вишневій міській територіальній громаді надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в наступним бюджетним установам: Крюківщинська ЗОШ І-ІІІ ступеня, Вишнівський академічний ліцей «ОСНОВА», Вишнівський ліцей «ІДЕАЛ» та Вишнівська ДЮСШ. Відповідно до листа № 13 від 29.01.2022 Вишнівського академічного ліцею «ОСНОВА» та листа № 32 від 31.01.2022 Вишнівського ліцею «ІДЕАЛ» з 01.02.2022 було припинено подачу тепла на зазначені об`єкти. Постачання тепла на Крюківщинську ЗОШ було припинено 24.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану.

Згідно з наданими відповідачем доказами відповідні послуги Вишнівському академічному ліцею «ОСНОВА», Вишнівському ліцею «ІДЕАЛ» та Крюківщинській ЗОШ І-ІІІ ступеня надавалися у 2022 році Комунальним підприємствам «Вишнівськтеплоенерго» Вишневської міської ради Бучанського району Київської області.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, вважаючи її протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначає Закон України від 02.06.2005 № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 2633-IV постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Згідно зі статтею 13 Закону № 2633-IV до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема: регулювання діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад; встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством; перегляд за власною ініціативою та/або за зверненням суб`єкта господарювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках з використанням альтернативних джерел енергії (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій, атомних електростанцій та когенераційних установок), але не більше одного разу на квартал;

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, одинадцятої, дванадцятої статті 20 Закону № 2633-IV тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи на теплову енергію для суб`єктів господарювання, що здійснюють її виробництво на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення встановлюються на рівні 90 відсотків діючого для суб`єкта господарювання тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб`єкта господарювання встановленого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення тарифи на теплову енергію встановлюються на рівні 90 відсотків середньозваженого тарифу на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів.

Для встановлення тарифу на теплову енергію, тарифу на виробництво теплової енергії суб`єкт господарювання, що здійснює виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, подає органу, уповноваженому встановлювати такі тарифи, заяву із зазначенням розміру тарифу, розрахованого відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті.

Якщо уповноважений орган протягом 30 календарних днів з дня надходження заяви не встановлює розмір тарифу, розрахованого відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті, або не надає вмотивовану відмову у його встановленні, вважається, що суб`єкту господарювання, що здійснює виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, встановлено розмір тарифу, розрахований таким суб`єктом господарювання відповідно до частини четвертої та/або п`ятої цієї статті та поданий у заяві. Копія заяви (опису документів) з відміткою про дату їх надходження є підтвердженням подання уповноваженому органу заяви та розрахунків розміру тарифу.

Відповідно до статті 23 Закону господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

У свою чергу, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.09.2018 № 239 затверджений Порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення (далі Порядок № 239).

Пунктом 1 розділу І Порядку № 239 закріплено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, які провадять (або мають намір провадити) господарську діяльність із виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та водовідведення (далі - ліцензована діяльність) і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, та суб`єктами господарювання незалежно від форм власності (далі - суб`єкти господарювання), що надають (або мають намір надавати) комунальні послуги, визначені статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (крім послуг із постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії), для подальшого встановлення тарифів відповідно до повноважень, наданих Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про житлово-комунальні послуги».

Порядок застосовується органами місцевого самоврядування під час розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами) і поширюється на суб`єктів господарювання, зазначених у пункті 1 цього Порядку (пункт 2 розділу І Порядку № 239).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 239, у цьому Порядку терміни вживаються у таких значеннях, окрім іншого:

встановлення тарифів - прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами;

заява - письмове звернення суб`єкта господарювання до органу місцевого самоврядування відповідної територіальної громади, на території якої суб`єкт господарювання провадить (має намір провадити) ліцензовану діяльність, надає (має намір надавати) комунальні послуги, про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, комунальні послуги.

Суб`єкт господарювання (заявник) подає до органу місцевого самоврядування у друкованому та електронному вигляді розрахунки тарифів разом із заявою, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення розрахунків тарифів (пункт 4 розділу І Порядку № 239).

За результатами розгляду поданих суб`єктом господарювання (заявником) згідно з вимогами цього Порядку розрахунків тарифів органом місцевого самоврядування здійснюється встановлення відповідних тарифів (пункт 6 розділу І Порядку № 239).

Розрахунок та встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках із використанням альтернативних джерел енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення, здійснюється відповідно до статті 20 Закону України «Про теплопостачання» (пункт 7 розділу І Порядку № 239).

Відповідно до пункту 13 розділу ІІ Порядку № 239 для встановлення тарифу на теплову енергію, тарифу на виробництво теплової енергії для субєктів господарювання, що здійснюють її виробництво на установках з використанням альтернативних джерел енергії, заявник подає органу місцевого самоврядування заяву із зазначенням розміру відповідних тарифів згідно із додатком 44 до цього Порядку. До заяви про встановлення тарифів на теплову енергію, на виробництво теплової енергії додається розрахунок тарифів, здійснений для відповідної категорії споживачів («бюджетні установи та організації», «населення»), та підтвердні матеріали:

1) пояснювальна записка щодо потреби встановлення тарифів, що містить пояснення до здійсненого заявником розрахунку (довільна форма);

2) інформація про суб`єкта господарювання (заявника) із зазначенням відомостей про наявність у нього ліцензій на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, кількості споживачів у розрізі їх категорій, переліку цих споживачів із зазначенням їх місцезнаходження/місця проживання, системи оподаткування суб`єкта господарювання, особливостей виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, контактної інформації заявника тощо (довільна форма);

3) копії установчих документів (статуту, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань тощо).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 розділу IV Порядку № 239, у разі відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам, установленим цим Порядком, а також відповідності розрахунків тарифів формам, встановленим органами місцевого самоврядування (а у разі розрахунку двоставкових тарифів на теплову енергію та комунальні послуги - формам, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.12.2012 № 605), їх розгляд здійснюється протягом одного календарного місяця з дня отримання відповідної заяви (з дня її реєстрації).

Якщо заява та додані до неї документи не відповідають вимогам цього Порядку, а розрахунки тарифів - формам, встановленим органами місцевого самоврядування (а у разі розрахунку двоставкових тарифів на теплову енергію та комунальні послуги - формам, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.12.2012 № 605), заява залишається без розгляду, про що орган місцевого самоврядування письмово повідомляє заявника протягом десяти робочих днів з дня надходження заяви (з дня її реєстрації) з чітким обґрунтуванням причин такої відмови і посиланням на відповідні нормативно-правові акти.

Особливості порядку та строків розгляду органами місцевого самоврядування заяви про встановлення тарифів на теплову енергію, на виробництво теплової енергії для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках із використанням альтернативних джерел енергії, визначено статтею 20 Закону України «Про теплопостачання».

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою про встановлення тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках з використанням альтернативних джерел енергії на 1 квартал 2022 року, яка розглядалась відповідачем та у позивача витребовувались додаткові документи, за результатами розгляду яких позивачу було відмовлено у встановлені тарифу на теплову енергії, у зв`язку з закінченням строку дії ліцензій №582457 та № 194667 і відсутності документів, що підтверджують належні правові підстави розташування теплогенеруючих установок та обладнання на земельних ділянках, що належать Вишневій міській територіальній громаді.

Вказані обставини позивач належними та допустимими доказами не спростував, тож у суду відсутні підстави ставити їх під сумнів.

З огляду на зазначене, оцінюючи предмет спору у даній справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 17.04.2019 у справі №342/158/17, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Виходячи з вищенаведеного суд констатує, що у спірних правовідносинах відповідач здійснив активні дії в межах наданої компетенції (розглянув заяву позивача та відмовив в її задоволенні), що виключає допущення ним бездіяльності.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник відповідача належним чином обґрунтував свою правову позицію щодо недопущення відповідачем оскаржуваної бездіяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах не допускав оскаржувану бездіяльність, тож відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Малого приватного підприємства «ВПК» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.