Справа № 520/18060/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 р. Справа № 520/18060/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 (суддя Супрун Ю.О.; м. Харків) по справі № 520/18060/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невирішення питання про зарахування ОСОБА_1 часу безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертно криміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 час безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 21.05.2024, виходячи з 83% грошового забезпечення, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше отриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправну бездіяльність щодо невирішення питання про зарахування ОСОБА_1 часу безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертно -криміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 частково задоволено частково позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невирішення питання про зарахування ОСОБА_1 часу безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 час безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Відповідач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ зі змінами (далі - Закон № 2262) з 26.09.2017. Згідно з витягом з наказу Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку із досягненням вислуги років 25.09.2017 року. На момент звільнення з військової служби вислуга років у календарному обчисленні складає 24 роки 03 місяці 07 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 00 місяців 28 днів.

Отже, при призначенні пенсії ОСОБА_1 було враховано час безперервної роботи у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі до дати звільнення з військової служби та встановлено норму пенсії 65 % грошового забезпечення. Разом з цим, з посиланням на положення ст. 2 Закону № 2262, відповідач вказує, що ОСОБА_1 не належить до зазначених у цій статті категорій осіб, тому для перерахунку пенсії з урахуванням часу безперервної роботи у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі з 27.09.2017 по 18.04.2024 року (додаткової вислуги) підстави відсутні.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З протоколу перерахунку пенсії позивача від 06.05.2024 року (перерахунок здійснений з 01.04.2024 року) вбачається, що основний розмір пенсії позивача обрахований з 65% сум грошового забезпечення, вислуга років склала 25.

Позивач з 27.09.2017 по теперішній час працює на посаді старшого судового експерта Харківського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що підтверджується довідкою від 18.04.2024.

21.05.2024 представник позивача звернувся до відповідача з заявою в якій просив врахувати додаткову вислугу років часу безперервної роботи у Харківському науково - дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, а також здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з 83% грошового забезпечення.

Листом №18120-17133/Х-02/8-2000/24 від 17.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням часу безперервної роботи у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі з 27.09.2017 по 18.04.2024 (додаткової вислуги), з підстав того, що позивач не належить до категорії осіб визначених в ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з приписів ч. 3 ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та дійшов висновку, що позивач має право на зарахування періоду безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024 до загальної вислуги років.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб, врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХП (далі - Закон № 2262).

Згідно п. "ж" ст.1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, працівники науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Відповідно до п. а) ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 1-2 цього Закону, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Аналіз наведених норм Закону № 2262-ХВВ дає підстави для висновку, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби працівники науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України за наявності на день звільнення у період з 1.10.2016 по 30.09.2017 вислуги 23 календарних роки і більше. При призначенні пенсії зазначеним особам до вислуги років додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений зі служби в Харківському НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області 25.09.2017, вислуга років станом на момент звільнення складає 25 років 00 місяців 28 днів. З 26.09.2017 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 65 % грошового забезпечення.

Отже, при призначенні пенсії позивачу ГУПФУ в Харківській області було враховано час безперервної роботи у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі до дати звільнення з військової служби та встановлено розмір призначеної пенсії виходячи з 65 % грошового забезпечення.

Вказані обставини визнаються сторонами по справі та не є спірними.

Також судом встановлено, що після звільнення з лав МВС та після виходу на пенсію з 27.09.2017 позивач знов влаштувався на роботу у Харківський науково дослідний експертнокриміналістичний центр МВС України, при цьому час безперервної роботи позивача у Харківському науково-дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024 складає 06 років 06 місяців 23 дні, що підтверджується довідкою від 18.04.2024.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вважає, що він має право на врахування часу безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України до вислуги років відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ що, як наслідок, зумовлює наявність підстав для перерахунку пенсії.

Колегія суддів вважає вказані твердження позивача помилковими, адже статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Як вже було зазначено судом, позивач скористався правом на призначення пенсії та з 27.09.2017 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням часу безперервної роботи у Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі до дати звільнення зі служби та призначення пенсії, врахованого відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ. Підстави для врахування відповідно до зазначеної норми додатково набутого позивачем стажу, після звільнення його зі служби та призначення пенсії, відсутні.

Посилання суду першої інстанції на положення ст. 63 Закону № 2262-ХІІ колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказаною нормою передбачено здійснення перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, чого в межах спірних правовідносин не відбулось.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що пенсіонери з числа працівників науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України мають право на перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням часу безперервної роботи (з дня призначення після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ України або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, колегія суддів вважає помилковим, адже ч.3 ст.17 Закону визначає періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Разом з цим варто зазначити, що за умовами пенсійного забезпечення, визначеного у статті 2 Закону № 2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про такий порядок їх правового застосування:

- пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, після звільнення їх зі служби;

- у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до цього Закону, повторно прийнята на військову службу до Збройних Сил України або службу в органах, перелік яких наведений у ст. 2 Закону № 2262-ХІІ, виплата пенсії на час її служби припиняється та при наступному звільненні зі служби виплата пенсії здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Тобто, Законом № 2262-ХІІ визначені категорії осіб, які мають право на зарахування додатково набутого, після призначення пенсії, стажу до вислуги років для обчислення пенсії. При цьому, вказаним Законом не передбачено можливості одночасного отримання пенсії за вислугу років, призначеної за цим Законом, та проходження служби в органах, стаж роботи в яких додатково зараховується до вислуги років для обчислення пенсії, призначеної за цим Законом.

Відмовляючи в зарахуванні до вислуги років позивача періоду безперервної роботи у Харківському науководослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024 відповідач вказав, що позивач не належить до категорії осіб визначених в ст. 2 Закону № 2262-ХІІ. Вказана обставина визнається позивачем та не є спірною. Також, з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що виплата пенсії позивачу з моменту її призначення не припинялась.

За встановлених судом обставин та враховуючи, що позивач не належить до категорії осіб визначених в ст. 2 Закону № 2262-ХІІ, які мають право на зарахування до вислуги років додатково набутого стажу після призначення пенсії, та відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах положень ст. 17 Закону № 2262-ХІІ, яка визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, колегія суддів доходить висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням часу безперервної роботи у Харківському науководослідному експертнокриміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 час безперервної роботи у Харківському науково дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України з 27.09.2017 по 18.04.2024, що складає 06 років 06 місяців 23 дні, до загальної вислуги років, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 520/18060/24 - скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код рнокпп НОМЕР_1 ) сплаченого судового збору в сумі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Ухвалити в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко О.А. Спаскін