Справа № 380/5640/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/5640/24 пров. № А/857/28207/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року (головуючий суддя Брильовський Р.М., 10:51 год., м. Львів, повний текст виготовлено 07 жовтня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» до Львівської митниці про скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 09.01.2024 №UA209000/2024/000012/1.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що подані до митного оформлення документи підтверджували митну вартість ввезеного товару і не давали підстав митному органу обгрунтовано сумніватися у митній вартості, визначеній позивачем, як і підстав для коригування митної вартості.

Щодо неподання банківського платіжного документу про сплату Рахунку (Invoice) №222309000 від 27.12.2023 зазначає, що партія рейок була сплачена та поставлена відповідно до Специфікації №1 від 25.07.2023 та частково відповідно до Специфікації №2 від 13.09.2023, оплата цих специфікацій була здійснена на умовах 100% передоплати. Платіжні інструкції в іноземній валюті або банківських металах №9 від 05.09.2023 та №13 від 15.09.2023 не надавались, оскільки зазначені в них дані щодо сплачених сум перевищують вартість партії рейок, вказану у Рахунку (Invoice) №222309000 від 27.12.2023 і не могли бути підтвердженням числових значень складових митної вартості партії рейок.

Стосовно заниження митної вартості партії рейок та впливу пов`язаності позивача з постачальником вказує, що факт пов`язаності між позивачем і постачальником товару апелянтом не заперечується. Внесення помилкової інформації до графи 9 декларації про непов`язаність таких осіб є технічною помилкою митного брокера і позивач не мав наміру та практичної можливості приховати пов`язаність між продавцем та покупцем, оскільки компанії мають тотожні назви і інформація про їх пов`язаність міститься у відкритих джерелах.

Зазначив, що поставка партії рейок здійснювалась позивачем згідно Договору поставки, укладеного з АТ «Укрзалізниця», за результатами публічної процедури закупівлі за ціною 1 400 Євро за 1 тону (без урахування ПДВ). Наголошує, що відповідачем вказано, що збутова націнка ТОВ «МІНЕРФІН-ТРАНС» при реалізації партії рейок АТ «Укрзалізниця» за ціною 1 400 Євро за 1 тону не виправдана економічно та одночасно прийнято рішення про коригування митної вартості, яким збільшено митну вартість до 1540 Євро за 1 тону, що не тільки нівелює збутову націнку, а й призводить до прямих збитків позивача, оскільки змінити результати публічної процедури закупівель неможливо. Також вказує, що відповідачем не було надано жодних письмових обгрунтувань щодо впливу пов`язаності на митну вартість.

Зазначає, що відповідачем застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, при цьому не здійснені коригування митної вартості з урахуванням обсягу партії подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Водночас звертає увагу апеляційного суду на недотримання митним органом приписів статті 60 МК при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що є самостійною підставою для скасування оспорюваного Рішення від 18.01.2024 № UA209000/2024/000026/1.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу та зазначив, зокрема, що належних документів, які б підтверджували задекларовані транспортні витрати, до митного оформлення не надано. В митній декларації країни відправлення №23CZ3PA2 від 27.12.2023 вказана статистична вартість товару - 32969452 CZK; у графі 31 даної декларації зазначено, що вартість внутрішньої доставки складає 1888751,00 CZK. Однак, вказана сума транспортних витрат не співпадає з сумою транспортних витрат, що задекларована за МД №24UA34U7 (48626,91 Євро). Вказує також, що засновником ТОВ "МІНЕРФІН-ТРАНС" є AT "Мінерфін" (MINERFIN A.S. Словаччина), тобто сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні ст.15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. Однак, інформація про наявність пов`язаності між продавцем та покупцем не зазначена у декларації митної вартості (гр. 9 «Чи пов`язані між собою продавець та покупець» зазначено - "ні").

Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ МІНЕРФІН-ТРАНС згідно з Контрактом № R2023083/1 на придбання матеріально-технічних ресурсів від 25.07.2023 (далі - Контракт) поставило в Україну першу партію залізничних рейок типу Р65 з загартованою поверхнею кочення, 1 категорії, довжиною 25 метрів, виробництва чеського металургійного комбінату Trinecke Zelezarny, a.s., вага якої склала 976,444 тон.

Для митного оформлення партії рейок до Львівської митниці була подана митна декларація від 07.01.2024 № 24UA34U7, відповідно до якої митна вартість Партії рейок склала 1 318 004,11 Євро, що включає в себе вартість партії рейок - 1 269 377,20 Євро та вартість транспортних витрат на їх перевезення до станції Мостиська II (Україна) - 48 626,91 Євро.

Партія рейок була передана ТОВ МІНЕРФІН-ТРАНС відповідно до Акту приймання-передачі матеріально-технічних ресурсів №1 від 27.12.2023. Вага партії рейок становила 976,444 тон, ціна на умовах поставки (FCA, Тржинець) склала 1 269 377,20 Євро.

Партія рейок була сплачена згідно з Специфікацією №1 від 25.07.2023 та частково по Специфікації №2 від 13.09.2023. Всього по цих двох специфікаціях було сплачено за 1665,856 тон рейок 2 165 613,30 Євро. Після поставки партії рейок, вагою 976,444 тон, залишок рейок, сплачених по Специфікації №2 від 13.09.2023, був поставлений 29.12.2023 другою партією рейок, що поставлялась за Контрактом.

Для здійснення митного оформлення партії рейок постачальником рейок був наданий Рахунок (Invoice) №222309000 від 27.12.2023, в якому зазначена вага та вартість партії рейок.

При митному оформленні партії рейок, для підтвердження їх митної вартості позивачем відповідно до ст.53 МК України були надані наступні документи:

- Контракт № R2023083/1 від 25.07.2023 на придбання матеріально-технічних ресурсів (з додатковими угодами та специфікаціями);

- Рахунок (Invoice) №222309000 від 27.12.2023 з додатками;

- Замовлення №01/2023 - залізничні перевезення вантажів від 20.12.2023;

- Рахунок №1 від 27.12.2023 на оплату залізничних перевезень;

- Довідка про транспортні витрати (для надання в митні органи) №01/2023 від 27.12.2023;

- Експортна митна декларація 23CZ3PA2 від 27.12.2023 з додатками;

- Міжнародні транспортні накладні ЦІМ/УМВС №№519819, 519801, 519835, 519827, 519850, 519645, 519637, 519843, 519629;

- Пакувальний лист від 27.12.2023;

- Брокерський договір про надання митних послуг № 11/12-2023 від 11.12.2023.

Згідно з карткою відмови від 09.01.2024 № UA209050/2024/000002 відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів.

Рішення про коригування митної вартості від 09.01.2024 №UA209000/2024/000012/l (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 07.01.2024 № 24UA34U7), виносилось на товари: № 1. Рейки залізничні широкої колії типу R-65 з загартованою поверхнею кочення, 1 категорії , із сталі марки R350LHT, згідно стандарту EN 13674-1:2011 + А1:2017, довжина 25000 мм+4/-4, без отворів - 976,444 тн, за ціною 1,4726 дол. США за кг, на умовах поставки FCA Тгіпес.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості митна вартість партії рейок була відкоригована до 1 503 732,76 Євро.

Позивач відповідно до статті 52 Митного кодексу отримав дозвіл на випуск у вільний обіг партії рейок, оформивши її митною декларацією від 10.01.2024 № 24UA63U1, та надав гарантії відповідно до розділу X Митного кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу. Гарантії були надані шляхом додаткової сплати 1 553 303,44 грн - різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю партії рейок, визначеною позивачем у митній декларації від 07.01.2024 № 24UA34U7, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Відповідачем у Рішенні.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості, товариство звернулось з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що митна вартість, заявлена позивачем, не може бути визнана у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах та відсутністю документального підтвердження числових значень складових митної вартості.

Суд першої інстанції вказав, що для підтвердження митної вартості позивач зобов`язаний був надати документи, які передбачені вимогами пункту 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме банківські документи, що стосуються оцінюваного товару, або надати митному органу обґрунтовані пояснення з приводу їх ненадання, так як згідно з інформацією, зазначеною у рахунку-фактурі №22230900 від 27.12.2023, датою оплати є 03.01.2024. Суд наголосив, що партія рейок була сплачена по Специфікації №1 від 25.07.2023 та частково по Специфікації №2 від 13.09.2023. Всього по цих двох специфікаціях було сплачено за 1665,856 т рейок 2 165 613,30 Євро. Після поставки партії рейок вагою 976,444 т, залишок рейок, сплачених по Специфікації №2 від 13.09.2023, був поставлений 29.12.2023 в другій партії рейок, що поставлялась за Контрактом.

Суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з наявною у митниці інформацією про те, що митна вартість подібних (аналогічних), імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вища, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці були обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду в апеляційному порядку, виходить з наступного.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 ст.53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України ).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України ).

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (стаття 64 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом ціною контракту. Митна вартість склала 1 318 004,11 Євро, що включає в себе вартість партії рейок у розмірі 1 269 377,20 Євро на умовах FCA Тржинець, Чеська Республіка та вартість транспортних витрат на їх перевезення до станції Мостиська II (Україна) - 48 626,91 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: Контракт № R2023083/1 від 25.07.2023 на придбання матеріально-технічних ресурсів (з додатковими угодами та специфікаціями); рахунок (Invoice) №222309000 від 27.12.2023 з додатками; замовлення №01/2023 - залізничні перевезення вантажів від 20.12.2023; рахунок №1 від 27.12.2023 на оплату залізничних перевезень; довідка про транспортні витрати (для надання в митні органи) №01/2023 від 27.12.2023; експортна митна декларація 23CZ3PA2 від 27.12.2023 з додатками; міжнародні транспортні накладні ЦІМ/УМВС №519819, 519801, 519835, 519827, 519850, 519645, 519637, 519843, 519629; пакувальний лист від 27.12.2023; брокерський договір про надання митних послуг № 11/12-2023 від 11.12.2023.

Колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеними відповідачем сумніви в обгрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.

Як вже було встановлено, предметом Контракту № R2023083/1 на придбання матеріально-технічних ресурсів від 25.07.2023 є «перша партія залізничних рейок типу Р65, з загартованою поверхнею кочення, 1 категорії, довжиною 25 метрів, виробництва чеського металургійного комбінату Trinecke Zelezarny, a.s., вага якої склала 976,444 тон».

Позивач під час митного оформлення пред`явив Контракт№ R2023083/1 на придбання матеріально-технічних ресурсів від 25.07.2023, додаткові угоди та специфікації до нього, Рахунок (Invoice) №222309000 від 27.12.2023 з додатками, в яких міститься інформація про вагу партії рейок - 976,444 тони, їх вартість 1300 Євро/т та загальну вартість партії рейок - 1 269 377,20 Євро.

Згідно експортної митної декларації № 23CZ3PA2 від 27.12.2023 фактурна вартість партії рейок становить 1 269 377,20 Євро.

Дані у вказаних документах не суперечать даним, на підставі яких позивачем була сформована митна вартість товару.

Стосовно неподання банківських платіжних документів про сплату рахунку (Invoice) №222309000 від 27.12.2023, колегія суддів зазначає наступне.

Партія рейок була сплачена по Специфікації №1 від 25.07.2023 та частково по Специфікації №2 від 13.09.2023. Всього по цих двох специфікаціях було сплачено на умовах 100% передоплати 1665,856 т рейок вартістю 2 165 613,30 Євро:

-за Специфікацією № 1 від 25.07.2023 згідно з Платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №9 від 05.09.2023 - 814 568,40 Євро;

-за Специфікацією № 2 від 13.09.2023 згідно з Платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №13 від 15.09.2023 - 1 351 044,90 Євро.

Після поставки партії рейок вагою 976,444 т, залишок рейок, сплачених по Специфікації №2 від 13.09.2023, був поставлений 29.12.2023 в другій партії рейок, що поставлялась за Контрактом.

Як вбачається з Контракту та пояснень позивача, вага партії рейок визначається кількістю та вантажопідйомністю залізничних платформ, на яких ці рейки доставляються в Україну, тому на умовах 100% попередньої оплати, яка була здійснена за декілька місяців до їх виготовлення, неможливо було точно визначити вагу та вартість партії рейок на дату її відвантаження.

Постачальник рейок, завантаживши партію рейок, для здійснення їх митного оформлення надав позивачу Рахунок (Invoice) №222309000 від 27.12.2023, в якому вказав, що рейки поставляються по Специфікації №1 та Специфікації №2 та зазначив вагу та вартість партії рейок.

Цей рахунок не підлягав оплаті, відтак колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що надати банківські платіжні документи було неможливо.

Щодо такої підстави для коригування митної вартості як неподання передбачених чинним законодавством бухгалтерських документів, які б підтверджували задекларовані транспортні витрати до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 18.06.2012 за №984/21296, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Сторонами визнається, що до митного оформлення подано замовлення №01/2023 - залізничні перевезення вантажів від 20.12.2023, договір на залізничні перевезення вантажів (далі - Договір перевезення), довідку про транспортні витрати №01/2023 від 27.12.2023, відповідно до якої перевезення здійснювалось за маршрутом TRINEC до залізничної станції Мостиська II (вартість 48626,91 евро), рахунок №1 від 27.12.2023 на оплату залізничних перевезень, міжнародні транспортні накладні ЦІМ/УМВС №№519819, №519801, №519835, №519827, №519850, №519645, №519637, №519843, №519629, відповідно до яких оформлене міжнародне перевезення партії рейок від станції Тржинець (Чеська Республіка) до станції Мостицька ІІ (Україна).

Відповідно до Розділу II Договору перевезення ціна виконання має бути сплачена Замовником на підставі рахунку-фактури, виставленого Експедитором, що містить усі законодавчі вимоги, з терміном сплати у 30 днів з дати виставлення рахунку-фактури Експедитором.

Відповідно до умов Договору перевезення термін оплати Рахунку №1 від 27.12.2023 - 25.01.2024, відтак подати банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури на час митного оформлення було неможливо.

Щодо твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про розбіжності в сумах транспортних витрат, задекларованих у МД №24UA34U7, та в митній декларації країни відправлення №23CZ3PA2 від 27.12.2023.

Як встановлено з матеріалів справи і не спростовано відповідачем, товариством направлено відповідачу лист №42 від 25.01.2024, в якому повідомлено, що під час з`ясування порядку формування вартості внутрішньої доставки було встановлено, що при заповненні Експортної митної декларації була допущена помилка і вартість внутрішньої доставки була вказана не в чеських кронах (77140,00 CZK), а у Євро - 77140,00 Євро. Оскільки декларація заповнюється в чеських кронах, зазначена сума була перерахована за крос-курсом чеська крона/Євро (24,485), що застосовувався при заповненні декларації, і склала 1888751,00 CZK. Митне управління Моравсько-Сілезького краю Чеської Республіки 12.01.2024 винесло Рішення про зміну рішення в митній процедурі, яким зазначена помилка була виправлена, при цьому було визначено, що правильна вартість внутрішнього перевезення становила 77140 чеських крон замість 1888751 чеських крон і у Експортну митну декларацію були внесені відповідні зміни.

До листа №42 від 25.01.2024 товариством додане зазначене вище Рішення про зміну рішення в митній процедурі, прийнятого Митним управлінням Моравсько-Сілезького краю Чеської Республіки, та клопотання про розгляд додатково наданих документів і прийняття рішення щодо зменшення митної вартості товару.

Відповідач листом №7.4/15/13/4262 від 08.02.2024 повідомив товариство, що Рішення про коригування митної вартості від 09.01.2024 №UA209000/2024/000012/l залишено без змін, отже безпідставно не врахувало подані товариством додаткові документи на підтвердження митної вартості в частині транспортних витрат.

Стосовно доводів оскаржуваного рішення про вплив пов`язаності позивача з постачальником на митну вартість і неможливості товариства застосувати перший метод визначення митної вартості, то колегія суддів вважає за необхідне наголосити на регулюванні, встановленому Митним кодексом України, зокрема статтею 58 МК України.

Пункт 4 частини 1 статті 58 МК України встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частина 12 цієї ж статті визначає, що той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до ч.13, 14 ст. 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Як встановлено, товариство не заперечує, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, але відповідно до положень ч.12 ст.58 МК України така обставина сама по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. Митний орган повинен мати достатні підстави вважати, що така обставина вплинула на ціну оцінюваних товарів і письмово обгрунтувати її декларанту.

Письмових обгрунтувань митним органом товариству не надано, як і не наведено в оскаржуваному рішенні достатніх підстав вважати пов`язаність продавця і покупця такою, що вплинула на митну вартість.

Колегія суддів вважає, що позивачем була надана вся наявна у нього і повна інформація щодо формування митної вартості партії рейок та подальшої їх реалізації, що разом із відсутністю обгрунтувань митного органу, в контексті положень ст. 58 МКУ, дає підстави вважати, що такі взаємовідносини не вплинули на ціну товару.

Апеляційний суд також приймає доводи апелянта про те, що партія рейок, що поставляється позивачем не співставна з поставкою подібного (аналогічного) товару, що використана відповідачем у якості джерела інформації для коригування митної вартості, з огляду різні характеристики рейок.

Зокрема, як вбачається з рішення, партія рейок Рейки залізничні широкої колії типу Р65 із загартованою поверхнею кочення, 1 категорії, із сталі марки R350LHT. Подібний (аналогічний) товар Рейки залізничні, широкопідошвові, нові, типу Р65, марка сталі R350LHT.

Довжина рейок: Партія рейок 25 м. Подібний (аналогічний) товар 12,5 м.

Умови поставки: Партія рейок FCA Тржинець, Чеська Республіка. Подібний (аналогічний) товар СРТ Чоп, Україна.

Обсяг поставки: Партія рейок 976,444 т. Подібний (аналогічний) товар 126,516 т.

Комерційний рівень ціни: Партія рейок поставка здійснюється в межах оптової поставки, загальний обсяг якої становить 10 000 тон, за ціною 1349,80 Євро за тону для подальшого продажу для потреб АТ «Укрзалізниця» за ціною 1 400 Євро за тону, яка сформована на підставі результатів публічної процедури закупівлі. Подібний (аналогічний) товар роздрібна поставка за ціною 1 540,00 Євро за тону.

Як вбачається із наведеного переліку відмінностей, митна вартість партії рейок без здійснення коригування не може бути порівняна з митною вартістю подібного (аналогічного) товару, оскільки відповідно до п. 4. ст. 60 Митного кодексу України таке порівняння можливе тільки у разі, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Таким чином, ціна 126 тон рейок навіть приблизно не може бути порівняна з ціною партії рейок, вага якої становить 976 тон рейок, не кажучи вже про ціну загального обсягу поставки у 10 000 тон рейок.

В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати під час вирішення цього спору висновки Верховного Суду, що містяться, зокрема, у постановах від 05.03.2019 року у справі №815/143/17, від 21.12.2018 року у справі №815/1670/17, відповідно до яких у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган має також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості, а відтак суперечності між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребовування додаткових документів.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 виснував, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували митну вартість, тобто підтверджували правомірність декларування товару за основним методом.

Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну товару чи числові значення складових митної вартості товарів, відтак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 09.01.2024 №UA209000/2024/000012/1 є протиправним і підлягає скасуванню.

За встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви та апеляційної скарги сплатив судовий збір в загальному розмірі 58248, 88 грн. Оскільки позов та апеляційна скарга підлягають задоволенню, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. 310, ст.315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 380/5640/24 скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 09.01.2024 №UA209000/2024/000012/1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІНЕРФІН-ТРАНС» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () судові витрати у розмірі 58248 (п`ятдесят вісім тисяч двісті сорок вісім) грн. 88 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26 лютого 2025 року