Справа № 520/21702/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 р. Справа № 520/21702/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2024, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 07.10.24 у справі №520/21702/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту також - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають в обмеженні розміру виплати пенсії ОСОБА_1 , з 01.03.2023 з урахуванням індексації (підвищення пенсії), максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2023 з урахуванням індексації (підвищення пенсії) відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн., без обмежень пенсії максимальним розміром, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.03.2023, з урахуванням проведених платежів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 в частині індексації у порядку Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 у сумі 1.500,00 грн. без обмежень, запроваджених ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI.

Позов у решті вимог залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області на користь ОСОБА_1 605,60 грн. у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги, що в частині виплати індексації у порядку Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 у сумі 1.500,00 грн. без обмежень права позивача відповідачем не порушено. В той же час суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням відповідно Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 індексації пенсії у сумі понад 1500,00 грн. без обмеження максимальним розміром з огляду на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016, в якому надано оцінку обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача, передбаченим ст.304 КАС України не скористався.

ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи. Посилається на те, що Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01 березня 2023 року та визначено основний розмір пенсії з урахуванням індексації, зазначеної в Постанові № 168, у межах максимального розміру пенсії відповідно до ст.43 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Зазначає, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 не було покладено на пенсійний орган зобов`язання провести перерахунок пенсії позивача з 01.03.2023 без обмеження її максимальним розміром. За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, передбаченим ст.304 КАС України, не скористався.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 у справі №520/26810/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.04.2023 суми щомісячної доплати до пенсії в порядку та розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмежень максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати до пенсії із збереженням розміру 90 відсотків грошового забезпечення в порядку та розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з 01.04.2023, без обмежень максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2023 у розмірі 90% з урахуванням щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови №713 від 14.07.2021 без обмеження максимальним розміром.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №520/2826/24 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо обмеження з 01 березня 2023 року сумою 1.500 гривень розміру збільшення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої з метою її індексації згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.03.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн., з урахуванням фактично сплачених сум.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про забезпечення виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №520/2826/24 з 01.03.2023 та з проханням надати перерахунок пенсії станом на 01.03.2023.

Листом №20343-19168/М-03/8-2000/24 від 09.07.2024 пенсійним органом повідомлено позивача про те, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №520/2826/24 не покладено зобов`язання на Головне управління провести перерахунок пенсії з 01.03.2023 без обмеження максимальним розміром. Відповідно до ст.43 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи викладене, перерахунок на виконання постанови суду від 03.06.2024 у справі №520/2826/24 проведено з урахуванням максимального розміру пенсії, визначеного законодавством. Доплата пенсії відсутня та розмір пенсії не змінився.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою станом на 01.03.2023 основний розмір пенсії склав 32 241,71 грн. (з урахуванням індексації пенсії у порядку Постанови КМУ від 24.02.2022 за №118 3 307,86 грн., та індексації пенсії у порядку Постанови КМУ від 16.02.2023 за №168 - 5 306,28 грн). Водночас сума пенсії до виплати обмежена максимальним розміром згідно із Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та склала 26 935,43 грн. (а.с.36).

Позивач, вважаючи, що ГУ ПФУ в Харківський області безпідставно встановило обмеження його пенсії максимальним розміром після проведення індексації з 01.03.2023, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з огляду на встановлені обставини та приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про надання захисту праву позивача на отримання пенсії в частині платежів з індексації пенсії у порядку Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 у належному розмірі у 1500,00 грн. у спосіб, сформульований у резолютивній частині судового рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців, є положення частини третьої статті 43 та частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З 01 жовтня 2011 року Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI частину п`яту статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII частина п`ята статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнена текстом наступного змісту: «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», шляхом викладення її в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положення частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Отже, обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на осіб, яким пенсія виплачується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17 та від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 25.01.2024 у справі № 300/2754/23.

Колегія суддів враховує, що у постанові від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.

Згідно матеріалів справи, відповідно до протоколу за пенсійною справою станом на 01.03.2023, основний розмір пенсії позивача склав 32 241,71 грн. (з урахуванням індексації пенсії у порядку Постанови КМУ від 24.02.2022 за №118 - 3 307,86 грн., та індексації пенсії у порядку Постанови КМУ від 16.02.2023 за №168 - 5 306,28 грн). Водночас сума пенсії до виплати обмежена максимальним розміром та склала 26 935,43 грн.

За таких обставин та зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону №3668-VI, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Харківській області щодо обмеження розміру виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 з урахуванням індексації (підвищення пенсії), максимальним розміром.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення відповідної частини позовних вимог є помилковим.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було необґрунтовано надано оцінку нарахуванню та виплаті пенсійним органом позивачу індексації з 01.03.2023 відповідно до Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 та зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 в частині індексації у порядку Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 у сумі 1.500,00 грн. без обмежень, запроваджених ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, оскільки відповідним правовідносинам сторін суд вже надав оцінку в межах справи №520/2826/24.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, у т.ч. те, що нарахування та виплата пенсійним органом позивачу індексації з 01.03.2023 відповідно до Постанови КМУ від 24.02.2023 за №168 не є спірною у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеженні розміру виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 з урахуванням індексації (підвищення пенсії), максимальним розміром та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 без застосування обмеження її максимальним розміром після індексації пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з виплатою недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.03.2023, з урахуванням проведених платежів.

Доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими та спростовуються наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що під час звернення до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. (а.с.18), а за подання апеляційної скарги 1816,80 грн. (а.с.74).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати у загальній сумі 3028,00 грн. (1211,20 грн. + 1816,80 грн).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №520/21702/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеженні розміру виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 з урахуванням індексації (підвищення пенсії), максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2023 без застосування обмеження її максимальним розміром після індексації пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 за №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з виплатою недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.03.2023, з урахуванням проведених платежів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський О.А. Спаскін