Справа № 160/22878/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому з урахуванням уточненого позову просить суд:
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та зобов`язати останнього прийняти рішення, яким надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаному чоловіку, який має дитину віком до вісімнадцяти років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір якої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має дитину віком до вісімнадцяти років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір якої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", але отримав відмову із посиланням на норми статей 260 та 268 СК України, позаяк позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , яка як мачуха має право приймати участь у вихованні дитини. Позивач вважає, що таке тлумачення приписів СК України відповідачем є хибним, тим паче, що до цього останній надавав таку відстрочку, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не спірним, що позивач має дитину віком до вісімнадцяти років - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір якої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 .
Позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", але отримав відмову у формі повідомлення №162 від 09.08.2024 року №5633, в якому відповідач із посиланням на норми статей 260 та 268 СК України зазначив, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , яка як мачуха має право приймати участь у вихованні дитини, а тому підстав для отримання відстрочки позивач не має.
Позивач вважає, що таке тлумачення приписів СК України відповідачем є хибним, тим паче, що до цього останній надавав таку відстрочку (довідка від 09.07.2024 року №2026), у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні, в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану, введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Воєнний стан в Україні триває й наразі.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» № 2232-ХІІІ військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходжень військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-ХII).
Відповідно з абзацом першим частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами Україна «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з ч.5 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Згідно з вимогами абзацу другого пункту 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до постанови КМУ № 154 від 23.02.2022 п.11 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:
-оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
В подальшому Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 від 16.05.2024, яка набрала чинності 18.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», в якій у розділі «Надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення» чітко передбачено алгоритм дій районного ТЦК:
56. Відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
57. Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
58. За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
60. Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Предметом цього позову є бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як військовослужбовцю, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, матір якої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позиція позивача у цій справі полягає у тому, що нього наявне право відстрочку на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII у зв`язку із здійсненням виховання неповнолітньої дитини до 18 років матір якої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У позові позивач також зазначає, що після смерті першої дружини їх спільна з нею малолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася проживати біля нього як її батька, і тоді, коли останній 15.04.2022 року вдруге зареєстрував шлюб з гр. ОСОБА_6 , а на сьогодні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася спільна дитина - ОСОБА_7 . Зауважує, що всі інші члени сім`ї жодних юридичних прав та обов`язків, не несуть за неї, або за результатами її виховання ніякої відповідальності, а тому наявність в сім`ї в/з ОСОБА_1 , крім його старшої малолітньої доньки ОСОБА_2 , ще й інших, в тому числі повнолітніх, членів його родини, як і наявність у неї ще рідної бабусі по лінії її матері, ніяким чином не впливають на та не можуть змінити існуючий на сьогодні статус позивача, по відношенню до своєї старшої малолітньої доньки, як одиного батька
Натомість, доводи відповідача, викладені у повідомленні №162 від 09.08.2024 року №5633, полягають у тому, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , яка як мачуха має право приймати участь у вихованні дитини, а тому підстав для отримання відстрочки позивач не має
Надаючи оцінку доводам сторін, суд звертає увагу на безпосередньому формулюванні п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме на тому, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Тобто, надання відстрочки можливе за умови самостійного виховання військовозобов`язаним дитини (дітей) віком до 18 років. Відтак, підтвердженим має бути факт самостійного виховування дитини (дітей) віком до 18 років.
Суд зазначає, що чинне законодавство України, яке врегульовує правовідносини не надає визначення словосполученню "самостійно виховує дитину", а тому у цьому разі слід застосовувати "суворий текстуалізм", який передбачає застосування простого змісту тексту на основі буквального значення слів, використовуючи при цьому принцип "найбільш сприятливого для особи тлумачення".
Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів врегульовано Сімейним кодексом України (надалі - СК України).
Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з ч.1 ст.14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Відповідно до.1 ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Згідно із ст.260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Частинами 1 ст.268 СК України визначено, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Системний аналіз наведених норм СК України доводить, що мачуха та вітчим несуть обов`язок щодо виховання та утримання дитини.
А відтак, синтезуючи наведене у сукупності, слід дійти висновку, що відповідно до чинного нормативно-правового регулювання позивач не підпадає під категорію особи, яка самостійно виховує дитину, тобто без сторонньої допомоги, оскільки перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 .
Надання такої відстрочки позивачеві раніше означених висновків суду не змінює.
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що позивач права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не має, у зв`язку з чим судом не встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна