Справа № 183/1994/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 183/1994/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 року (головуючий суддя Майна Г.Є.)

в адміністративній справі №183/1994/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Лемещенка Іллі Альбертовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 29.02.2024 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Лемещенка Іллі Альбертовича, в якому, з урахуванням уточнень, просив (а.с.18-21):

- скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Лемещенка Іллі Альбертовича серії ЕНА № 1451934 від 16.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Позов обґрунтовано тим, що 16.02.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшого лейтенантом поліції Лемещенком І. А. винесено постанову серії ЕНА №1451934 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. У постанові зазначено про те, що він нібито 16.02.2024 року о 11.11 год. в с-ще Слобожанське (Ювілейне) по проспекту Слобожанському (Газети "Правда"), керуючи транспортним засобом "Honda CR-V", д/н НОМЕР_1 , здійснив перевищення максимально дозволеної швидкості на 24 км/год в зоні дії знаку 5.76 та 3.29 "обмеження максимальної швидкості 50 км/год", що зафіксовано на "TRUCAM 008376", чим порушив п. 12.9 "б" ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3, на його пояснення з приводу відсутності доказів вчинення ним цього адміністративного правопорушення відповідач не реагував, як не реагував на пояснення на те, що він не порушував швидкісного режиму, на вимоги надати сертифікати на прилад вимірювання швидкості руху інспектор не реагував, а тому останній не з`ясував всіх обставин адміністративного правопорушення та фактично виніс оскаржувану постанову без дослідження доказів, порушивши при цьому процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Додатково позивач зазначає про відсутність будь-яких доказів, що долучені до постанови у справі про адміністративне правопорушення, які б підтверджували його винуватість

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 позов задоволено.

Постанову інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Лемещенка Іллі Альбертовича серії ЕНА № 1451934 від 16.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що прилад TruCAM є придатним до застосування. Зауважує, що останній є засобом вимірювання техніки, а не засобом фото-або відео фіксації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Лемещенком І.А. винесено постанову серії ЕНА №1451934 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 16.02.2024 року о 11.11 год. в с-ще Слобожанське (Ювілейне) по проспекту Слобожанському (Газети "Правда"), керуючи транспортним засобом "Honda CR-V", д/н НОМЕР_1 , здійснив перевищення максимально дозволеної швидкості на 24 км/год в зоні дії знаку 5.76 та 3.29 "обмеження максимальної швидкості 50 км/год", що зафіксовано на "TRUCAM 008376", чим порушив п. 12.9 "б" ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху, передбаченої знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Позивач вважає протиправною зазначену постанову відповідача.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. №1306.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 122 КУпАП регулює перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4. ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Також відповідно до п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил..

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти.

В разі відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, положення Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідачем будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Водночас, в графі 7 постанови відповідача міститься посилання на додаток до такої постанови "470322", при цьому фіксування порушення правил дорожнього руху нібито відбувалось за допомогою технічного засобу вимірювання швидкості "TRUCAM 008376", що є незрозумілим, крім того, будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного проступку матеріали справи не містять.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції наведене свідчить про те, що відповідачем при прийнятті цієї постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

При цьому аналіз матеріалів справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Натомість, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 286, 311, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.12.2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття 20.02.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя Н.А. Олефіренко