Справа № 933/65/25
Суддя: Попович І. А.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 933/65/25
Провадження № 2-а/933/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

секретаря

судового засідання - Осадча Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого просить визнати протиправною та скасувати постанову № 39 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 20.01.2025 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою судді від 28.01.2025 року відкрито провадження по справі, з призначенням до судового розгляду на 16 год. 00 хв.05 лютого 2025 року.

05.02.2025 року розгляд справи було відкладено на 13:00 год. 21 лютого 2025 року, у зв`язку з клопотанням відповідача, для надання можливості ознайомитись йому з відзивом на позовну заяву.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період часу з 1984 по 1986 рік він проходив військову службу у Радянській армії. Після звільнення у запас став на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 20.01.2025 року він був викликаний у ІНФОРМАЦІЯ_4 де йому була вручена постанова ТЦК № 39 від 20.01.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. З оскаржуваною постановою він категорично не згоден, вважає, що вона винесена з порушенням вимог закону і повинна бути скасована. Позивач зазначає, що його звинувачують у тому, що він порушив правила військового обліку, але, ніякого відношення до військового обліку він не має. Згідно п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову» службу (у редакції до 2014 року), виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі. Згідно ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років. Граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі. Його категорія запасу сержанти. 45 років йому виповнилось у 2011 році. Отже, з цього року вказаним Законом України він виключений з військового обліку як особа, яка досягла граничного віку перебування в запасі. Тобто, він не є військовозобов`язаним, та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» його не стосується. Вважає, що його притягнення до адміністративної відповідальності незаконно.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 39, винесену 20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2110-1 КУпАП.

31.01.2025 року до суду надійшов відзив на позовні заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 визначено, зокрема, що повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

25.12.2024 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 1590584 відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек-номер поштового відправлення 864. Вказане поштове відправлення повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «повернення відправнику за відмовою адресата». Враховуючи викладене, 10.01.2025року за вих. № Е1055115 направлено електронне звернення щодо доставлення громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.01.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Враховуючи викладене,13.01.2025 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 39, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210- 1 КУпАП. Тобто, 13.01.2025 року виявлено (встановлено) особу правопорушника та складено протокол № 39 щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний ознайомившись з протоколом був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП. Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, у протоколі надав особисті пояснення, зазначивши: «не повідомляли, не отримував». Відповідно до протоколу, правопорушнику доведено про розгляд справи, який призначено на 10.00 годину 20.01.2025 року, під особистий підпис.

Будучі ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи ОСОБА_1 20.01.2025 на розгляд справи прибув. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення не надавав. Також, клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи - не надавав. 20.01.2025 правопорушником отримано постанову особисто, за результатом розгляду справи.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Тобто, позивач власною поведінкою продемонстрував протиправну бездіяльність, яка стосується власної (особистої) неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по своїй суті унеможливлює фіксацію уточнення облікових даних.

Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови відмовити в повному обсязі (а.с.16-27).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив, що повістку до суду на судове засідання він отримав 01.02.2025 року через «Укрпошта». Йому зателефонували, що на його ім`я є повістка до суду, але в цей час він був на роботі, на виклику у с. Михайлівка, тому повістку привезли йому додому, та віддали дружині. А щодо повістки від ІНФОРМАЦІЯ_2 не бачив, її не отримував, та нічого про неї не знає. Хто повістку повинен був вручити, не знає. Він запитував у старости села ОСОБА_3 , яка йому відповіла, що повістки на його ім`я не було. 10.01.2025 року йому зателефонував дільничний інспектор поліції ОСОБА_4 та повідомив, що 29.11.2024 року він не з`явився на ВЛК, була на його ім`я повістка, тому на даний час він перебуває у розшуку, на підставі чого може бути закрита його банківська картка з виплати, можуть анулювати водійське посвідчення, та на блок-посту його можуть арештувати. Дільничний повідомив, що потрібно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але щоб він сам не їхав, його він відвезе, та домовились їхати у понеділок. Вони приїхали 13.01.2025 року до ТЦК, де його водили по лікарях, щоб не втік. Не пройшовши всіх лікарів, йому видали протокол, складений на нього, притягнувши до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу. Його це обурило, за що стягнули штраф, йому 59 років, а його штрафують, оскільки він не з`явився, на якій підставі? На його запитання, працівники РТЦК та СП пояснили, що йому повістку повинні привезти, та вкинути у поштовий ящик. Вдома звернувся до старости села, яка пояснила, що більше нікому нічого не приходило, це таке вперше. На теперішній час він працює, йому до пенсії залишився 1 рік. Як лікар-ветеринар він обслуговує 5 сіл, та нікуди не тікає, не ховається, працює на державній посаді. Крім того, у нього є начальник - головний лікар, та могли йому зателефонувати та сказати, або до громади зателефонувати. На даний час він лікується, має діагноз: артрит 3 групи (колінного суглобу), та один укол коштує 5800 грн., тому, штраф у розмірі 17000 грн. це забагато для нього. Він звернувся до адвоката, який склав йому позов до суду. Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 39, винесену 20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити провадження у справі.

На запитання суду, позивач відповів, що адміністративний позов до суду складав адвокат, та він йому пояснював, що ніякої повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, тому на нього безпідставно накладено адміністративне стягнення за неявку за викликом. Але, адвокат йому відповів, що він (позивач) не знає законів. Оскільки, позивачу уже майже 60 років, тому, у адміністративному позові буде посилатись на закони, так як йому більше 45 років, та його знято з військового обліку.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. 31.01.2025 року на електронну адресу суду було надіслано заяву, в якій представник відповідача просить справу розглянути без їх участі, в порядку письмового провадження (а.с.41). Також, 31.01.2025 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, за змістом якого просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та надіслано копію справи № 39 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 (а.с.16-39). 11.02.2025 року представник відповідача надіслав до суду поштову квитанцію, яка підтверджує відправку відзиву з додатками на адресу позивача (а.с.53-56).

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесена постанова № 39 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , отримавши повістку від 29.11.2024 року за № 1590584 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

До Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 10.01.2025 року за вих. № Е1055115 направлено звернення, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.01.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

У постанові зазначено, що копію постанови № 39 від 20.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 20.01.2025 року (а.с.7,31).

Згідно копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 12.11.1984 року, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним (а.с.6).

Судом досліджена копія справи № 39 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що була направлена до суду представником відповідача 31.01.2025 року, разом з відзивом на позовну заяву через електронний суд, а саме:

- протокол № 39 від 13.01.2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що він, отримавши повістку від 29.11.2024 року за № 1590584 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. До Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області 10.01.2025 року за вих. № Е1055115 направлено звернення, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.01.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 20.01.2025 року, о 10 год. 00 хв., в кабінеті № 1 в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ).

У протоколі містяться пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: «не був повідомлений».

Копію протоколу № 39 від 13.01.2025 року ОСОБА_1 отримав 13.01.2025 року.

Протокол підписано особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та особою, яка склала протокол (а.с.31 зворот - 32);

-постанова № 39 від 20.01.2025 року, за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої копію постанови позивач отримав 20.01.2025 року (а.с.30-31);

- інформація, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , звірка контактних даних 10.07.2024 року; звірка даних при особистій явці 13.01.2025 року (а.с.32 зворот 33);

-копія паспорту громадянина України відносно ОСОБА_1 (а.с.34);

-роздруківка Трекінг Укрпошти № 864, при відстеженні листа з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку було прийнято 25.12.2024 року у м. Краматорську, потім лист прибув 26.12.2024 року до с. Староварварівка з відміткою «обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті», 04.01.2025 року лист було повернуто відправнику із с. Староварварівка з позначкою «за відмовою адресата», та 09.01.2025 року вручено за довіреністю відправнику (а.с.35-36,37);

-повістка № 1590584 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 про прибуття ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 06.01.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.36 зворот - 37).

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про проходження військової служби, мобілізації та військового обліку.

Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приписами ст. 278 КУпАП унормовано, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднене Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 21 Порядку № 560 резервісти та військовозобов`язані під час мобілізації повинні прибути за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття спірної постанови № 39 від 20.01.2025 року стала неявка позивача ОСОБА_1 за викликом у строк, зазначений в повістці від 29.11.2024 року № 1590584 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була направлена рекомендованим листом від 25.12.2024 року № 864 на адресу його місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.36-38). Дана адреса місця проживання була ним особисто зазначена під час уточнення даних 10.07.2024 року, що підтверджується військово-обліковими документами (а.с.32 зворот 33).

Пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 . На його адресу було направлено повістку № 1590584 від 29.11.24 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він не отримав, згідно довідки Укрпошти про причини повернення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, та роздруківки Трекінг Укрпошти № 864, при відстеженні поштового відправлення вбачається, що лист з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято 25.12.2024 року у м. Краматорську, потім лист прибув до логістичного центру м. Краматорська (26.12.2024 року); потім 26.12.2024 року до села Староварварівка (індекс 84031) з відміткою «обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті»; через деякий час, а саме 04.01.2025 року, лист було повернуто відправнику із с. Староварварівка (індекс 84031) з позначкою «за відмовою адресата», та відстежується відправлення, у період з 04.01.2025 по 09.01.2025 року, де вручено відправнику за довіреністю 09.01.2025 року (а.с.35-38).

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП були роз`яснені позивачу, про що останній безпосередньо зазначив у протоколі. Таким чином, позивач не був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, заявляти клопотання, надавати докази, у тому числі щодо поважності причин його нез`явлення за викликом до відповідача.

Враховуючи вимоги п. 41 Порядку, суд дійшов до висновку, що у відповідача під час складання протоколу та винесення спірної постанови були належні підстави вважати, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений відповідачем строк, для подальшого забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, постанова № 39 від 20.01.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відтак, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Доводи позивача у позовній заяві про те, що його виключено з військового обліку, як особу, що досягла граничного віку перебування у запасі, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Позивача було взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 30.09.2021 року (а.с.33зв.), 10.07.2024 року позивач провів звірку контактних даних з ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32зв.). Військовий квиток (а.с.6), долучений позивачем до позовної заяви не містить відомостей про зняття з військового обліку.

Законами України № 1169-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» та № 1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до ст. 28 Закону № 2232-XII було внесено зміни, згідно з якими з 27.03.2014 року граничний вік військовозобов`язаних, які перебувають в запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу другого розряду збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014 року і станом на теперішній час з 50 років до 60 років.

Тобто, з набранням чинності змін до ч. 2 ст. 28 Закону № 2232-XII позивач є таким, що підпадає під дію цього Закону і вважається військовозобов`язаним, як особа, яка ще не досягла передбаченого цим Законом граничного віку перебування в запасі.

Та обставини, що позивачу було відомо про його статус військовозобов`язаного підтверджується взяттям його на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 30.09.2021 року (а.с.33зв.) та проведенням позивачем 10.07.2024 року звірки контактних даних з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Положенням ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 73,77,90, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Постанову № 39 від 20 січня 2025 року, винесену начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - залишити без змін.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 39 від 20 січня 2025 року, винесену начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - залишити без задоволення.

Рішення ухвалено у приміщенні судута проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 21 лютого 2025 року.

Повний текст рішення складено у приміщенні суду 26 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя Олександрівського

районного суду І.А. Попович