Справа № 395/2070/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/2070/24 Провадження № 2-а/395/5/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 169 від 12 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що протоколом по справі про адміністративне правопорушення №169 від 06.11.2024 року, винесеною старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 , ОСОБА_1 був належно повідомленим засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 8 му годину 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії, але в зазначену дату не прибув своєчасно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив обов`язок, вимог ч. 1,3 ст.22 , ч. 2 ст.26 ст.17 ЗУ «Про оборону країни», ч.3 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210 КУпАП. Зазначає, що доказів, що свідчать про ігнорування позивачем викликів до ІНФОРМАЦІЯ_2 до оскаржуваної постанови не додано. Позивач, згідно військо-облікового документу перебуває на обліку, а отже відвідував ТЦК та не переховувався, крім цього має постійне місце проживання.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача Крецул О.В. у судовому засіданні позов не визнав повністю, крім цього направив до суду відзив на позов у відповідності до якого просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимогст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.77 КАС України, згідно якого кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Судом встановлено, що 12 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 169 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, що підтверджується копією постанову № 169 про накладення адміністративного стягнення та копією постанови про виправлення описки в постанові №169 по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2024 року (а.п.11, 23).

Як вбачається з вище вказаної постанови, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 8 год. 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії, але в зазначену дату та час останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, тобто своїми діями порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст. 22, ч.2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.11).

Відповідно ст.17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

ОСОБА_1 задекларував свою адресу місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 р. (далі - Порядок) ІНФОРМАЦІЯ_2 на задекларовану адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК. ОСОБА_1 рекомендований лист за задекларованим ним місцем проживання не отримав 16.10.2024 року (а.п.28, 29), оскільки відмовився від отримання такого листа. Рекомендований лист Укрпоштою було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно абз.3, пп.2, п.41 Порядку «Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних».

Вказане вище свідчить про належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджена фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення № 169 від 06 листопада 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 під його підпис було повідомлено дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у кабінеті начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12 листопада 2024 року на 10.00 год. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення № 169 від 06 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 роз`ясненні його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності доводи сторін, надані суду докази, суд приходить до висновку, що рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, зважаючи на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Адміністративне стягнення накладено в межах санкції ст.210-1 ч.3 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має такі повноваження.

Суд визнає непереконливими доводи представника позивача про те, що необхідно скасувати оскаржувану постанову, оскільки позивач викликався згідно повістки №249344 на 18.10.2024 на 11.00 годин, а в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучі належним чином оповіщений засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 8.00 год. на 18.10.2024 року. Так, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач взагалі не з`явився 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується письмовими доказами, а тому різниця в зазначених годинах в оскаржуваній постанові і в повістці №249344 (на 8.00 і на 11.00 відповідно) не впливає на законність прийнятого рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Суд також критично оцінює доводи представника позивача про те, що необхідно скасувати оскаржувану постанову, оскільки мета виклику в оскаржуваній постанові та в повістці №249344 вказана різна. Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк, а тому адміністративна відповідальність настає за невиконання обов`язку про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і не залежить від мети виклику громадянина.

За таких обставин, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.ст.139, 143 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються та покладаються на нього.

Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 26 лютого 2025 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський