Справа № 620/9517/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9517/24 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Епель О.В., Мєзєнцева Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

04.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить визнати неправомірною та скасувати вимогу Чернігівського управління ГУ ДФС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки від 18.11.2020 року № Ф-12235-17 на суму 35588,74 грн (тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім гривень 74 коп).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 позов задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2021 № Ф-12235-17 У на суму 35588,74 грн.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачу було нараховано спірну заборгованість зі сплати єдиного внеску, позивач не отримував доходу від здійснення підприємницької діяльності як ФОП та працював за договором трудового найму і роботодавцями за нього сплачувався єдиний внесок, що виключає обов`язок позивача додатково сплачувати за себе єдиний внесок як за ФОП, а протилежного відповідачем не доведено.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області подано апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.09.2024, в якій вказано на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, отже просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт підтримав свою позицію висловлену у відзиві на позов, зокрема зазначив, що позивач є фізичною особою-підприємцем і має сплачувати єдиний внесок у розмірі, не меншому мінімального страхового внеску. Також відповідач зазначив, що до 01.01.2021 законодавство про єдиний внесок не містило умов, за яких, зокрема, фізичні особи - підприємці, які одночасно були найманими працівниками, звільнялися від сплати єдиного внеску, а отже такі особи були платниками єдиного внеску на загальних підставах.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, витребувано із Чернігівського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 620/9517/24 та продовжити строк судового розгляду на розумний термін, необхідний для отримання матеріалів справи № 620/9517/24 із суду, в якому вони зберігаються.

Після отримання справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року розгляд було призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 05.06.2007 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснювала підприємницьку діяльність (вид економічної діяльності 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках), про що свідчить копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 72 від 23.04.2024 (а.с.14-15).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2010 № 2а-4582/10/2510 позовні вимоги задоволено повністю. Припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 72 від 23.04.2024 проведено реєстраційну дію - «припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за судовим рішенням, що не пов`язано з її банкрутством. Судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов`язано з її банкрутством від 16.09.2010 № 2-а-4582/10/2570».

18.11.2020 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12235-17У на суму 35588,74 грн (а.с.18).

Як вбачається з довідок форми ОК -5 та ОК-7 позивач у період з квітня 2011 року по жовтень 2011 року працювала у ФОП ОСОБА_2 ; у період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року працювала у Чернігівському представництві Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.»; з квітня 2015 року по вересень 2015 року працювала у Приватному акціонерному товаристві «УКРОПТБАКАЛІЯ»; у період з грудня 2016 року по червень 2021 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «УЛЬТРАПОЛІМЕР»; з липня 2021 року та по теперішній час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛІКОМ -ЦЕНТР» (а.с.24-27).

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача на підставі тих доказів які надали сторони, відповідно до положень ст.308 КАС України.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08 липня 2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон - №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 ст. 7 зазначеного Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VI.

Абзацом третім частини восьмої цієї статті визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1- частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464).

Згідно ч.3 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Статтею 25 Закону №2464-VІ визначено заходи впливу та стягнення, частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 року № 469) (далі - Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Зі системного аналізу вказаних норм слід зробити висновок, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Разом з тим, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Є інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19 та від 02.02.2023 у справі №340/10342/21 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.

Суд першої інстанції при постановлені рішення у цій справі прийняв їх до уваги.

Так, матеріалами справи підтверджено, що Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.09.2010 № 2а-4582/10/2510 припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Разом з тим, із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що позивач у період з квітня 2011 року по жовтень 2011 року працювала у ФОП ОСОБА_2 ; у період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року працювала у Чернігівському представництві Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.»; з квітня 2015 року по вересень 2015 року працювала у Приватному акціонерному товаристві «УКРОПТБАКАЛІЯ»; у період з грудня 2016 року по червень 2021 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «УЛЬТРАПОЛІМЕР»; з липня 2021 року та по теперішній час працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛІКОМ -ЦЕНТР» (а.с.24-27).

Із заробітної плати позивача, як найманого працівника, протягом зазначеного періоду утримано та перераховано до бюджету єдиний соціальний внесок, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу від 01.07.2024, наданими Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані обставини апелянтом не спростовано.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, апелянт не надав належних та допустимих доказів щодо наведених вище обставин.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період, за який позивачу було нараховано спірну заборгованість зі сплати єдиного внеску, останній не отримував доходу від здійснення підприємницької діяльності як ФОП та працював за договором трудового найму і роботодавцями за нього сплачувався єдиний внесок, що виключає обов`язок позивача додатково сплачувати за себе єдиний внесок як за ФОП.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання неправомірною та скасування вимоги, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев