Справа № 739/2773/24
Суддя: Іващенко І. К.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/2773/24
Провадження № 2-а/739/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іващенка І.К.,

за участі секретаря Шкурат О.Г.,

представника позивача (в режимі відеоконференції) адвоката Сльозка А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський у спрощеному позовному провадженні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сльозка А.Ф. звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, як адміністративного, з адміністративною позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування Постанови № 2070 від 28 червня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (з уточненням статті в судовому засіданні), якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 2070 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до змісту мотивувальної частини вказаної постанови, 28.06.2024 офіцером відділення військового обліку та бронювання ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який згідно отриманою повістки 23.05.2024, повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 09.00 год 24.05.2024. Згідно рапорту вх. № 1/7375 від 24.05.2024 у зазначений час та дату ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 27.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прибув у супроводі працівника поліції. У скоєнні адміністративного правопорушення розкаюється. Майнову шкоду не заподіяно. Враховуючи викладене, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що має бути скасованою судом з наведених нижче підстав.

Як вказує позивач, дійсно у травні 2024 він рухався автомобілем у м. Шостка Сумської області. На блокпосту особою у військовому одязі йому вручена повістка про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 24.05.2024. Під час спілкування позивач повідомив, що він знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та запитав, куди йому необхідно з`явитися - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отримав відповідь про те, що він має прибути до центру комплектування за місцем перебування його на відповідному обліку. До центру комплектування ОСОБА_1 викликався для «уточнення данних». На даний час зазначена вище повістка не збереглася.

У той же день ОСОБА_1 прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 (підтверджується довідкою, що додається). У подальшому ним була пройдена військово-лікарська комісія та вручена повістка з метою відправки для проходження військової служби.

Після прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 та протягом часу проходження військово-лікарської комісії позивач продовжував їздити автомобілем на роботу в м. Шостка Сумської області.

27.06.2024на блокпосту біля м. Шостки під час перевірки документів поліцейський повідомив йому, що відповідно до даних ІПНП він «розшукується ТЦК» та запропонував прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 погодився. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 службова особа повідомила йому, що він не з`явився за повісткою для «уточнення данних», отриманою 23.05.2024, та відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_4 повідомив, що він прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після з`ясування ситуації, службова особа сказала, що він може бути вільний та жодних постанов стосовно нього виноситись не буде, як не буде і «штрафу».

13.12.2024ОСОБА_1 отримав поштою постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вищевказаної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо накладення на нього стягнення. У цей же день він фактично дізнався про існування постанови, так як у його присутності постанова про накладання стягнення не виносилася.

Також вказує, що при розгляді його справи про адміністративне правопорушення відповідачем не враховано примітку до ст.. 210-1 КУпАП, де положення статтей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаціними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Вказує, що під час розгляду його справи відповідачем не вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей щодо нього, а протокол № 2070 від 28 червня 2024 було складено за частиною 3 статті 210-1 КУпАП що протирічить самої постанови № 2070 від 28.06.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП тому вважає постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Ухвалою суду від 26.12.2024 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

27.11.2024 до суду надійшов відзив на позов від відповідача, згідно якого відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Позовна заява не відповідає вимогам ст..160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки адміністративний позов, та копії документів до позову підписані особою, яка не має права їх підписувати.

Вказує, що правовою основою законодавства про оборону є Конституція України, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, Закон України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, Закон України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ, Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст..3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Статтею 65 Конституції України визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) визначено:

щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники

особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; (ч.9 ст.1 Закону № 2232)

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; (ч.10 ст.1 Закону № 2232)

Громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом (стаття 42 Закону № 2232).

Також відповідальність громадян України за порушення законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена статтею 20 Закону України «Про оборону України» та статтею 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію.

На підставі вказаних вище Указів Президента України ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснюється оповіщення всіх військовозобов`язаних шляхом видавання повісток про необхідність їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних військовозобов`язаного, направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до військової служби та відправлення до навчальних центрів або військових частин для проходження служби, або визначення підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, 23 травня 2024 року позивачем власноруч було отримано повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 24 травня 2024 року о 09 год. 00 хв. про що останнім було поставлено особистий підпис у розписці.

В зазначену дату та час, а саме 24 травня 2024 року, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неприбуття у будь-який спосіб не повідомляв.

Через неприбуття позивача у визначену дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 до Шосткинського районного управління поліції було подано звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст..210-1 КУпАП для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

28 червня 2024 року уповноваженою особо ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 2070.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було роз`яснено зміст ст..63 Конституції України, доведено його права та обов`язки, передбачені ст..268 КУпАП (зокрема право знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права), та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11 год. 00 хв. 28 червня 2024 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем в протоколі про адміністративне правопорушення поставлено власний підпис про ознайомлення з його правами та обов`язками, та датою, часом та місцем розгляду справи.

Також позивачем отримано другий примірник протоколу, про що також міститься підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно копії довідки від 18.12.2024 року № 12088 виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначено, що 28.05.2024 року молодший лейтенант запасу ОСОБА_1 1994 року народження отримав довідку про прибуття по повістці.

Проте під час складання протоколу ніяких пояснень та доказів, щодо, начебто, прибуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 надано не було, хоча згідно інформації від ІНФОРМАЦІЯ_3 (довідка від 18.12.2024) станом на дату складання протоколу та винесення постанови довідку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку позивач мав (довідка від 28.05.2024) та повинен був надати її як доказ відсутності вчинення адміністративного правопорушення, однак позивачем цього зроблено не було, як і не було додано вказану довідку від 28.05.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду.

До протоколу було додано докази вчинення правопорушення, а саме: розписка про отримання повістки, звернення до органів Національної поліції, рапорт, копія паспорту. Тому позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги з підстав викладених у позові. Додатково повідомив що згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач вчасно звернувся за місцем прописки у ІНФОРМАЦІЯ_6 , де пройшов військово-лікарську комісію і 28.05.2024 отримав довідку про прибуття по повістці.

Також вказав що позивач ОСОБА_1 був притягнутий помилково за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 1994 р.н. є громадянином України, що підтверджується копією паспорта, зареєстроване місце проживання якого є АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії довідки військовозобов`язаного №12088 від 18.12.2024, молодший лейтенант запасу ОСОБА_1 на вимогу повістки, яку отримав у м. Шостка (23.05.2024) за місцем прописки у ІНФОРМАЦІЯ_3 пройшов військово-лікарську комісію і 28.05.2024 отримав довідку про прибуття по повістці (довідка № 508 військово-лікарської комісії) (а.с. 15).

28.06.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №2070 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зі змісту якої відомо, що:

"військовозобов`язаний ОСОБА_1 1994 року народження, згідно отриманої повістки 23.05.2024 повинен був зявитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 год. 24.05.2024. Згідно рапорту вх.. № 1/7375 від 24.05.2024 року в зазначену та час не з`явився , про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином в діях гр. ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Розгляд вказаного протоколу призначено на 28.06.2024 о 11:00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

28.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 2070 за частиною 2 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Згідно з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 отримав повістку на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи положення ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу(прізвище,ім`я та по батькові,посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу,стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові(за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин,установлених підчас розгляду справи;зазначення нормативного акта,що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 2 ст. 283 КУпАП).

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

За ч. 1 ст. 210-1 КУпАП наступає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 28.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2070 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Також, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові немає посилання на те, що ОСОБА_1 протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення порушення, передбаченого частиною ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, тобто кваліфікуючу ознаку повторності вчиненого правопорушення, та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем повторно Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Вимоги до постанови про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 283 КУпАП, мають бути дотримані уповноваженою особою при його складенні.

Окрім цього протокол містить посилання на порушення передбачене "ч.3 ст.210-1 КУпАП", в той час як позивач вказує що його притягнули за "ч.2 ст.210 КУпАП", яке пердбачає інше адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст.2,3,5-10,12,72-77,90,246,250,257,260,286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову № 2070 по справі про адміністративне правопорушення від 28.06.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи Шостим апеляційним адміністративним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ,

Суддя: І.К. Іващенко