Справа № 520/27456/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 р. Справа № 520/27456/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.11.24 по справі № 520/27456/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті"

до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

про скасування правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Артсіті", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №5/ПНС-ЗК від 05.01.2024р.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що смерть працівника настала не під час не у зв`язку із виконанням трудових обов`язків, не має жодного відношення до господарської діяльності чи виробничих процесів Товариства, а тому обставини цієї події підлягали з`ясуванню за процедурами згідно з Порядком розслідувань та нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (затверджений постановою КМУ від 17.04.2019р. №337; далі за текстом Порядок №337), а не за процедурами Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 позов - задоволено. Суд вийшов за межі позовних вимог визнав протиправним і скасував наказ Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 05.01.2024р. №5/ПНС-3К.

Визнав протиправним і скасував наказ Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 19.06.2024р. №395/ПНС.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що правомірно вчинив відносно Товариства управлінське волевиявлення з приводу призначення заходу державного нагляду (контролю) з питання відповідності вимогам законодавства з охорони праці та промислової безпеки на підставі ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у зв`язку з настанням аварії, смертю потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, пов`язаного із діяльністю субєкта господарювання у спосіб видання наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 05.01.2024р. №5/ПНС-3К. Стверджував, що не мав обов`язку вручати цей наказ суб`єкту господарювання. Наголошував, що суб`єкт господарювання вчинив відмову від проведення заходу державного нагляду (контролю) за наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 05.01.2024р. №5/ПНС-3К, що у подальшому послугувало підставою для видання наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 19.06.2024р. №395/ПНС-3К «Про анулювання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки №ДЗ-3831/ПНС/1-23 від 06.09.2023р.» і зверненню до суду у межах справи №520/22003/24 із позовом про зупинення виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, до усунення порушень: -виконання робіт підвищеної небезпеки; -проведення газонебезпечних робіт та робіт у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах; -виконання робіт підвищеної небезпеки - зберігання балонів із стисненим, зрідженим, вибухонебезпечним газом; -виконання робіт підвищеної небезпеки; - монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткований підвищеної небезпеки; -зупинення експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, що працює під тиском.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що про припинення дії дозволу роботодавець повідомляється у письмовій формі із зазначенням підстави припинення дії дозволу протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення органом, який видав дозвіл. Пункт 18 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1107 від 26.10.2011 року, передбачає, що це повинно бути повідомлення. Скасування дозволу управлінням здійснено безпідставно та у прихований спосіб чим порушені права, інтереси та свободи юридичної особи а саме товариства, а згідно ст.2 КАСУ завданням та основними засадами адміністративного судочинства і є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Про припинення дії дозволу товариству стало відомо з позовної заяви управління до Харківського окружного адміністративного суду 13.08.2024 року справа №520/22003/24, у який позивач звернувся до суду для затвердження свого рішення - скасування дозволу та припинення товариству робіт що в ньому вказані. При цьому позивач (управління) стверджував що в нього є підстави вважати що товариством виконуються роботи підвищеної небезпеки без відповідного дозволу - який само ж управління у прихований спосіб і скасувало.

Підставою для скасування дозволу управління вказано пункт ст.21 Закону України Про охорону праці а саме: створення перешкод під час проведення посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або його територіального органу перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл.

У Законі України Про охорону праці не наводиться розуміння терміну створення перешкод проте розуміння цього терміну наведено у ст.1 Закону 877-У а саме: створення перешкод органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) - невиконання законних вимог посадових осіб органу державного нагляду (контролю) або недопущення посадових осіб цього органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом;

Отже створення перешкод можливо якщо наявні визначені законом підстави для цього заходу. Крім цього скасування дозволу передбачається у разі створення перешкод під час перевірки вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки. У товариства дозвіл поширювався на наступні роботи: - газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах; монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткований підвищеної небезпеки, а саме: Обладнання, що працює під тиском, яке зазна чене у Технічному регламенті обладнання, що працює під тиском; зберігання балонів із стисненим, зрідженим, вибухонебезпечним та інертним газом.

Представник позивача вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року по справі № 520/27456/24 за позовом ТОВ «АРТСШ» до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування наказу начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №5/ПНС-ЗК від 05.01.2024 року про проведення заходів державного нагляду (контролю), необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, без задоволення.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов визначену законодавством процедуру державної реєстрації унаслідок чого набув правого статусу юридичної особи приватного права-резидента України, значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під кодом - 36032807, основним напрямом господарської діяльності заявника є торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами.

У ході організації виробничого процесу з технічного обслуговування легкових автомобілів заявником було отримано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки №ДЗ-3831/ПНС/1-23 від 06.09.2023р.

Згідно з наказом заявника від 11.07.2022р. №СІ-000473 на посаду начальника Станції технічного обслуговування (з метою експлуатації якої заявником було отримано означений вище дозвіл) з 12.07.2022р. був прийнятий громадянин ОСОБА_1 .

За змістом доводів позову та відзиву на позов, з 04.08.2020р. громадянин ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) знаходився у трудових відносинах із заявником, обіймаючи штатну посаду - завідуючий господарством.

Ці обставини сторонами спору фактично визнаються, а тому не потребують додаткового доказування згідно з ч.1 ст.78 КАС України.

До кола функціональних обов`язків громадянина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як найманого працівника Товариства за посадою завідуючий господарством було віднесено: підтримання належного стану території та приміщень заявника (окрім приміщення СТО та приміщення складу запасних автомобільних частин), організація безперебійної роботи інженерно-технічних мереж (газ, вода, каналізація, водопостачання).

При цьому, посадовою інструкцією було визначено, що посада завідувача господарством належить до професійної групи - "керівники", що виключає здійснення будь-якої фізичної активності людини під час виконання функцій найманого працівника, за винятком управління господарською діяльністю заявника у визначених сферах.

Жодних доказів хоча б побічної або опосередкованої причетності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як завідуючого господарством до господарської діяльності Товариства у сфері надання послуг з технічного обслуговування автомобілів (тобто до виробничих процесів Товариства) відповідачем як суб`єктом владних повноважень у ході розгляду справи до суду не надано, судом самостійно за власною ініціативою згідно з ч.4 ст.9 КАС України ознак існування таких доказів не виявлено, джерел здобуття таких доказів не відшукано.

18.12.2023р. близько 14:00год. указаний працівник заявника під час виконання функцій керівника з приводу приймання товарно-матеріальних цінностей і знаходження у кузові вантажного автомобіля із мішками технічної солі втратив свідомість, був терміново госпіталізований каретою швидкої медичної допомоги, де згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/3335-ДМ від 20.12.2023р. помер від гострої сердцево-судинної недостатності та геморагічного панкреатиту.

Доказів здійснення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як найманим працівником будь-якої особистої фізичної роботи матеріали справи не містять.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/3335-ДМ від 20.12.2023р. смерть ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) настала у кареті швидкої допомоги від захворювання загального характеру, а саме: гострої серцево-судинної недостатності та геморагічного панкреонекрозу.

Жодних відомостей про отримання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) будь-яких травм виробничого характеру відомості лікарського свідоцтва про смерть №10-12/3335-ДМ від 20.12.2023р. не містять.

Відтак, подія смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) настала поза межами місцезнаходження заявника та виробничих потужностей заявника, не від ушкоджень чи травм виробничого характеру, а тому у явному причинно-наслідковому зв"язку (прямому чи опосередкованому) із господарською діяльністю заявника не перебуває.

За цим фактом 19.12.2023р. заявником було складено повідомлення про нещасний випадок, котре було одержано суб"єктом владних повноважень - 20.12.2023р.

21.12.2023р. суб`єктом владних повноважень було видано наказ від 21.12.2023р. №634/ПНС з приводу утворення комісії із спеціального розслідування випадку смерті працівника.

05.01.2024р. суб"єктом владних повноважень - Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було видано наказ від 05.01.2024р. №5/ПНС-3К з приводу призначення за подією нещасного випадку - смерті працівника заявника заходу державного нагляду (контролю) у формі позапланової перевірки.

Отже, станом на момент видання наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 05.01.2024р. №5/ПНС-3К означений суб`єкт владних повноважень обєктивно не міг мати у розпорядженні взагалі будь-яких даних фактичної дійсності про те, що смерть ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як завідуючого господарством Товариства сталася під час виконання функцій найманого працівника або знаходиться у причинно-наслідковому звязку із господарською діяльністю Товариства.

За твердженням викладеним у позові заявника на спірні правовідносини поширюється дія виключно норм Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (затверджений постановою КМУ від 17.04.2019р. №337; далі за текстом - Порядок №337).

Натомість, за твердженням суб"єкта владних повноважень на спірні правовідносини поширюється дія норм Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", згідно з ч.1 ч.6 якого настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання є підставою для призначення позапланового заходу державного нагляду (контролю), позаяк за приписами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру (затверджений постановою КМУ від 22.03.2001р. №270; далі за текстом - Порядок №270) суб"єкт господарювання не повинен повідомляти орган державного нагляду (контролю) про нещасні випадки невиробничого характеру.

Правовою підставою виданого суб"єктом владних повноважень відносно заявника наказу №5/ПНС-3К від 05.01.2024р. (далі за текстом - Оскаржений наказ) про призначення заходу державного нагляду (контролю) у зв`язку із смертю потерпілого внаслідок нещасного випадку, пов`язаного із діяльністю суб"єкта господарювання, указано приписи абз.9 ч.1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України від 05.04.2007р. №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Отже, закон не містить приписів про обов`язковість вручення суб"єктом владних повноважень заявникові копії Оскарженого наказу.

10.01.2024р. із посиланням на Оскаржений наказ суб"єктом владних повноважень було складено направлення від 10.01.2024р. №ПНС/1/509-24.

25.01.2024р. суб"єктом владних повноважень було складено акт від 25.01.2024р. №ПНС/ХК/339/116/НП про створення заявником перешкод у проведенні заходу державного нагляду (контролю) згідно з Оскарженим наказом.

Із посиланням на акт від 25.01.2024р. №ПНС/ХК/339/116/НП суб`єктом владних повноважень 19.06.2024р. відносно заявника було складено наказ від 19.06.2024р. №395/ПНС про анулювання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки за №ДЗ-3831/ПНС/1-23 на підставі ст.21 Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці", ч.7 ст.4-1 Закону України від 06.09.2005р. №2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" у зв`язку із створенням перешкод під час проведення перевірки з питання додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки.

У подальшому у межах справи №520/22003/24 суб"єктом владних повноважень - Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці звернулось до Харківського окружного адміністративного суду було заявлено позов про зупинення виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, до усунення порушень: - виконання робіт підвищеної небезпеки - проведення газонебезпечних робіт та робіт у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах; - виконання робіт підвищеної небезпеки - зберігання балонів із стисненим, зрідженим, вибухонебезпечним газом; - виконання робіт підвищеної небезпеки - монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткований підвищеної небезпеки; - зупинити експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки, що працює під тиском.

З наведеного слідує, що видання суб"єктом владних повноважень оскарженого наказу призвело до погіршення правового становища заявника, а тому дане рішення суб`єкта владних повноважень підлягає судовій перевірці за критеріями ч.2 ст.2 КАС України

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що найманий працівник заявника - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за матеріалами справи був взагалі непричетний до проведення іншими працівниками заявника робіт підвищеної небезпеки та не був керівником структурного підрозділу заявника за цим напрямом; смерть найманого працівника настала у кареті швидкої допомоги від захворювання загального характеру і не була пов`язана із дією жодного виробничого фактору; до проведення заявником робіт підвищеної небезпеки жодного стосунку не мала.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

За визначенням ст.1 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ст.1 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Отже, підставою для призначення заходу державного нагляду (контролю) у порядку ч.1 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є подія не будь-якої смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, а виключно та подія смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, яка пов`язана з діяльністю суб`єкта господарювання.

Колегія суддів зазначає, що механізм розслідування обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України регламентований приписами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру (затверджений постановою КМУ від 22.03.2001р. №270; далі за текстом - Порядок №270).

У розумінні п.2 Порядку №270 під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих.

Згідно з п.3 Порядку №270 розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час: 1) прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить підприємству, установі або організації (далі-організації) і не використовувався в інтересах цієї організації; 2) переміщення повітряним, залізничним, морським, внутрішнім водним, автомобільним транспортом, в електротранспорті, метрополітені, на канатній дорозі, фунікулері та на інших видах транспортних засобів; 3) виконання громадських обов`язків (рятування людей, захист власності, правопорядку тощо, якщо це не входить до службових обов`язків); 4) виконання донорських функцій; 5) участі в громадських акціях (мітингах, демонстраціях, агітаційно-пропагандистській діяльності тощо); 6) участі у культурно-масових заходах, спортивних змаганнях; 7) проведення культурних, спортивних та оздоровчих заходів, не пов`язаних з навчально-виховним процесом у навчальних закладах; 8) використання газу у побуті; 9) вчинення протиправних дій проти особи, її майна; 10) користування або контакту із зброєю, боєприпасами та вибуховими матеріалами; 11) виконання робіт у домашньому господарстві, використання побутової техніки; 12) стихійного лиха; 13) перебування в громадських місцях, на об`єктах торгівлі та побутового обслуговування, у закладах лікувально-оздоровчого, культурно-освітньоготаспортивно-розважальногопризначення,в інших організаціях, а також у рекреаційних зонах; 14) контакту з тваринами (у тому числі птахами, плазунами, комахами тощо) та рослинами (у тому числі грибами, водоростями тощо), що призвело до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих; 15) споживання (використання) нехарчової продукції.

Колегія суддів наголошує, що гарантії виконання громадянами функцій найманого працівника у безпечних умовах зафіксовані у приписах Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці".

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці" умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

За приписами ч.3 ст.9 Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці" за працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, зберігаються місце роботи (посада) та середня заробітна плата на весь період до відновлення працездатності або до встановлення стійкої втрати професійної працездатності. У разі неможливості виконання потерпілим попередньої роботи проводяться його навчання і перекваліфікація, а також працевлаштування відповідно до медичних рекомендацій.

У силу застереження ч.1 ст.13 Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України від 14.10.1992р. №2694-ХІІ "Про охорону праці" Роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Зі змісту позовних вимог, предметом спору у цій справі є виключно скасування наказу начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №5/ПНС-ЗК від 05.01.2024 року про проведення заходів державного нагляду (контролю).

Порядок та підстави проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) визначені статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ( далі - Закон №877-V), відповідно до якої, підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до наказу від 05.01.2024 № 5/ПНС-ЗК Міжрегіональним управлінням видано направлення від 10.01.2024 №ПНС/1/509-24 на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ТОВ «Артсіті» на підставі абзацу 9 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме: смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Так, ТОВ «Артсіті» у відповідності до Порядку № 337 подано до Міжрегіонального управління повідомлення № 157 від 19.12.2023 про настання нещасного випадку на виробництві з працівником зі смертельним наслідком.

Смерть потерпілого внаслідок нещасного випадку є однією із підстав для здійснення позапланових заходів органом державного нагляду (контролю) та проведення цього заходу жодним чином не впливають результати інших процедур, проведення яких передбачені чинним законодавством у таких випадках.

Позапланова перевірка та спеціальне розслідування є самостійними, обов`язковими заходами, умовою проведення яких є, зокрема, факт настання нещасного випадку, що призвів до смерті працівника. Водночас проведення жодного із зазначених заходів, не залежить від результатів іншого, так як вони проводяться незалежно один від одного, на підставі різних нормативно правових актів, мають різну мету, різні організаційні процедури та наслідки.

Таким чином, норми Закону №877-V та Порядку №337 не забороняють позивачу проводити позапланові перевірки під час розслідування нещасних випадків зі смертельними наслідками на підприємстві, що сталися з робітниками цього підприємства, до завершення спеціального розслідування таких подій.

Колегія суддів зазначає, що підприємство не зобов`язане повідомляти орган Держпраці про смерть свого співробітника в разі настання нещасного випадку невиробничого характеру (передбачено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 22.03.2001 року № 270), проте, як свідчать матеріали справи, нещасний випадок, що стався з завідувачем господарством ОСОБА_2 , підлягав спеціальному розслідуванню, відповідно до пункту 10 Порядку №337, а тому ТОВ «Артсіті» самостійно повідомило Міжрегіональне управління про указану подію з його працівником та про необхідність створення спеціальної комісії, з метою її розслідування. При цьому, згідно з вимогами Порядку №337 ТОВ «Артсіті» самостійно надало відомості про кандидатури представників підприємства для включення до складу спеціальної комісії - уповноваженого найманими працівниками з питань охорони праці ОСОБА_3 та представника роботодавця Мудрика Геннадія Євгенійовича.

Відповідно до пункту 58 позиції Верховного Суду у справі від 24.08.2023 № 620/18817/21 «питання взаємозв`язку смерті працівника та діяльності підприємства безпосередньо не вирішується під час проведення позапланових перевірок, так як норми Закону № 877-V зобов`язують контролюючий орган насамперед перевірити причини, за яких такий випадок стався та вжити відповідних заходів, спрямованих на запобігання таких подій у майбутньому».

Згідно з пунктом 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок № 337), нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо.

Враховуючи зазначене, настання смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку (у тому числі внаслідок військових (бойових) дій, від загального захворювання, самогубства тощо) є однією з підстав для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Крім того, Верховний Суд у зазначеній справі «дійшов висновку, що проведення спеціального розслідування відповідно до приписів Порядку № 337, жодним чином не впливає на обов`язок контролюючого органу організовувати окрему позапланову перевірку з підстав, передбачених статтею 6 Закону № 877-У та не обмежує в часі проведення такого заходу».

Наведений у пункті 49 Порядку № 337 перелік документів, що відносяться до матеріалів спеціального розслідування, не є вичерпним і законодавець жодним чином не забороняє одночасно або попередньо провести позапланову перевірку установи з приводу нещасного випадку, що стався, та надалі долучити ці документи до матеріалів такого розслідування. Питання хронології подій, що передують складанню акта про нещасний випадок та акта про результати проведення позапланового заходу, вирішуються виходячи із процедури, що встановлена саме для такого виду заходу. Це означає, що позапланова перевірка проводиться автономно, а на її висновки не впливають тривалість проведення та дата затвердження результатів спеціального розслідування».

Крім того, питання взаємозв`язку смерті працівника та діяльності підприємства безпосередньо не вирішується під час проведення позапланових перевірок, так як норми Закону № 877-У, зобов`язують контролюючий орган насамперед перевірити причини, за яких такий випадок стався та вжити відповідних заходів, з метою запобігання таких подій у майбутньому.

Отже, враховуючи позицію Верховного Суду та вимоги законодавства, позапланова перевірка є формою державного нагляду (контролю), спрямованою на виявлення і запобігання порушенням вимог законодавства та попередження у майбутньому подій, що передували нещасному випадку. Відповідно терміни проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за фактами загибелі працівників, зокрема внаслідок військових (бойових) дій не залежать від строків проведення розслідування нещасного випадку та не пов`язані з ними.

Отже, застосуванню підлягають насамперед норми закону, який має вищу юридичну силу та у спірних правовідносинах визначають наявність у відповідача повноважень стосовно проведення заходу державного нагляду (контролю) за фактами загибелі працівника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до направлення від 10.01.2024 №ПНС/1/509-24 визначено тривалість проведення перевірки ( дата початку заходу: 23.01.2024 - дата закінчення заходу 05.02.2024).

Таким чином, наказ Міжрегіонального управління від 05.01.2024 №5/ ПНС-ЗК, який позивач просить скасувати, вичерпав свою дію, оскільки закінчився строк протягом якого посадові особи мали змогу провести захід державного нагляду на підставі такого наказу.

Так, позивачем до суду можуть бути оскаржені рішення суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому, ці рішення у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «...за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 у справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 826/17123/18 ухвалила постанову від 21.02.2020, в якій сформулювала правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо контролюючим органом проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Водночас ця судова палата сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Наведені висновки безпосередньо стосуються податкових правовідносин, проте закріплюють загальні правила, що у випадку, коли наказ про проведення перевірки реалізований його застосуванням, оскарження такого наказу не є належним способом захисту права особи та що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Отже, оскільки на момент звернення ТОВ «Артсіті», з позовом про скасування наказу, останній був реалізований, а саме 25 січня 2024 посадовими особами Управління інспекційної діяльності у Харківській області Міжрегіонального управління складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю № ПНС/ХК/339/116/ НП за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: Україна, 61058, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 59, у зв`язку з не допуском Позивачем посадових осіб Міжрегіонального управління до проведення заходу державного контролю, оскарження зазначеного наказу не є належним способом захисту прав позивача, оскільки його скасування не може призвести до відновлення порушеного права.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

Отже, колегія суддів вважає, що Міжрегіональним управлінням фактично були реалізовані його повноваження на проведення заходу державного контролю та оформлення результатів такого заходу, у зв`язку з чим оспорюваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а відтак, задоволення позовної вимоги про скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ відповідача не є юридично значимим для позивача та після проведення заходу державного нагляду права позивача можуть порушувати лише наслідки проведення відповідного заходу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 по справі №815/6434/15, від 21.02.2019 по справі №807/2062/17, від 21.02.2019 по справі №820/5481/17, від 14.03.2019 по справі №804/587/18.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не наведено відповідного обґрунтування необхідності виходу суду за межі позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 19.06.2024р. №395/ПНС.

Отже, суд першої інстанції розглянув вимоги, які не пов`язані із вимогами, заявленими позивачем у межах цієї справи, вказані вимоги стосуються відносин, які не були спірними на момент звернення позивача із позовом, та щодо яких позивачем не наводилось жодних підстав, позбавивши, тим самим, відповідача можливості надати свої заперечення, наводити свої доводи, подавати докази, брати участь у судових засіданнях.

Таким чином, при вирішенні цього спору судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині скасування наказу від 19.06.2024р. №395/ПНС не з`ясовано, які обставини входять до предмета доказування у цій справі, якими доказами вони можуть підтверджуватися, чи подані відповідні докази сторонами або суд має їх витребувати з власної ініціативи, чи відповідають зібрані у справі докази критеріям належності, допустимості, достовірності і достатності.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (№9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" про визнання протиправним та скасування наказу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №5/ПНС-ЗК від 05.01.2024р. задоволенню не підлягають, оскільки зазначений наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав позивача.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року по справі № 520/27456/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 по справі № 520/27456/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва О.А. Спаскін