Справа № 127/35258/24
Суддя: Антонюк В. В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/288/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря Бойчук Я. П.,

представника позивача - адвоката Герасимишеної Т. В., представника відповідача Цюнько Т. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 14.10.2024 року позивачу вручена ксерокопія постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , № 2452 від 17.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

Позивач зазначає, що в даній постанові зазначено, що: «Згідно відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення за вх. №724 від 10.09.2024 року, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022р., а саме: 28.08.2024 року у строк вказаний у повістці, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не прибуття за повісткою, що є порушенням мобілізаційного законодавства.

Згідно наданих пояснень, громадянин ОСОБА_1 не з`явився за повісткою у зв`язку з тим, що перебував на похороні у батьків дівчини.

За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 , підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

При встановленні розміру штрафу на виконання загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, що передбачені ст. 33 КУпАП було встановлено, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності тимчасово не працює, на відсутні особи, правопорушення вчинено умисно, оскільки особа яка притягується до адміністративної відповідальності усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та свідомо допускала настання цих наслідків. Обставини, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП - відсутні. Відповідно до п.5 ч.1 ст.35 КУпАП обставиною, що обтяжує відповідальність, є вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин, такою надзвичайною обставиною є введений на території України воєнний стан.»

Із зазначеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки відповідачем порушений порядок притягнення до адміністративної відповідальності та його права.

Позивач зазначає, що 28.08.2024 року, він брав участь у похованні та знаходився у стані сильного душевного хвилювання. Про те, що він їде на похорон, він повідомив працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вручав йому повістку. Незважаючи на це, повістка була виписана саме на 28.08.2024 р.

Відповідачу, ОСОБА_1 пояснював, що військо-облікові дані він уточнив своєчасно 14.07.2024 р., про що свідчать відомості у реєстрі Резерв+. У Збройних Силах службу не проходив через стан здоров`я, про що наявні медичні документи. У ТЦК та СП був неодноразово, проте у електронному військово-обліковому документі зазначається про неповну інформацію, але внесення даних покладається на адміністратора реєстру, яким є Міністерство Оборони України та підвідомчі йому органи, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посвідчення про приписку в позивача забрали у ТЦК, а військового квитка йому не видавали. Незважаючи на це, позивача притягнули до адміністративної відповідальності та наклали штраф у розмірі 17 000, 00 грн.

У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а саправу про адміністративне правопорушення закрити. Крім того, просив стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

19.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача Бойка О. І., надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_1 , 28.08.2024 року військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) було вручено повістку на 28.08.2024 року на 11 год. для уточнення облікових даних, проходження ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 отримав повістку, про що свідчить його підпис, зазначений в повістці. Відповідно до п. 15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, оповіщення резервістів та військовозобов`язаних може здійснюватися представниками районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки окремо від груп оповіщення. Згідно п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово - обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. П. 24 Порядку, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Позивач не виконав вимоги мобілізаційного законодавства та проігнорував виклик до ТЦК та СП, не прибувши 28.08.2024 року на 11-00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.08.2024 року не прибув та не повідомив про причини неявки.

02.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено звернення до відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за № 7854, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Окрім того, 10.09.2024 позивач самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і відносно нього адміністратором групи зв`язку працівником ЗСУ ОСОБА_3 , було складено протокол за № 724 про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , порушив мобілізаційне законодавство не прибувши за повісткою у встановлений в ній строк.

Представник відповідача зазначає, що під час складення протоколу ОСОБА_1 пояснив, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки їздив на похорон родичів своєї дівчини.

Відповідно до п. 23 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби), або близького родича його дружини (чоловіка).

А отже, повідомлена причина позивачем в поясненні про те, що він їздив на похорон родичів дівчини, не є поважною причиною.

Представник відповідача вважає, що Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за №2452 від 17.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 -1 КУпАП, згідно якої на громадянина ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., винесено в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Кодексом України про адміністративні правопорушення та законами України, а тому, жодних правових підстав для визнання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за №2452 від 17.09.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП протиправною та скасування її, немає. Свободи та інтереси позивача по даному адміністративному позову відповідачем порушено не було, тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Герасимишена Т. В., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просила суд їх задоволити.

Представник відповідача Цюнько Т. П., в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві, наявному в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.08.2024 року було вручено повістку ОСОБА_1 , про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:00 год. 28.08.2024 року для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів. (а.с.22 зворотня сторона)

Як вбачається із протоколу №724 про адміністративне правопорушення від 10.09.2024 року, складеного працівником ЗСУ ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 , порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 p., а саме: 28.08.2024 року у строк вказаний у повістці, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не прибуття за повісткою.

За порушення правил військового обліку, передбачена адміністративні відповідальність згідно ст. 210-1 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 , підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Громадянину ОСОБА_1 , роз`яснено положення ст. 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів коло яких визначається законом, а також права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП (знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридично» допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має прав на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо ні володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі) Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. "17 вересня 2024 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 каб. 4 розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколом позивач ОСОБА_1 , був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. (а.с.37)

17.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 2452 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.(а.с.39)

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та підпункту 2 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., а саме: 28.08.2024 року у строк вказаний у повістці, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не прибуття за повісткою, що є порушенням мобілізаційного законодавства.

Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 , не з`явився за повісткою у зв`язку з тим, що перебував на похороні у батьків дівчини.

У зазначеній вище постанові також зазначено, що за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.210-1 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період то громадянин ОСОБА_1 , підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Крім того зазначено, що при встановленні розміру штрафу на виконання загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, шо передбачені ст. 33 КУпАП було встановлено, що особа яка притягується до адміністративної відповідальності тимчасово не працює, на відсутні особи, правопорушення вчинено умисно, оскільки особа яка притягується до адміністративної відповідальності усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та свідомо допускала настання цих наслідків. Обставини, що пом`якшують відповідальність відповідно до ст.34 КУпАП відсутні . Відповідно до п.5 ч.1 ст.35 КУпАП обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин, такою надзвичайною обставиною є введений на території України воєнний стан, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

У разі наявності документального підтвердження поважності причин неможливості прибуття в зазначений строк, військовозобов`язані зобов`язані з`явитися не пізніше наступного дня після того як відпали зазначені обставини.

Однак, позивач за викликом не з`явився взагалі і підтверджуючих документів поважності причин не прибуття, не надав.

Наведене стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. ст.210-1 КУпАП.

10.09.2024 року позивачем ОСОБА_1 , власноруч підписана Згода на обробку персональних даних. (а.с.41).

Як вбачається із Витягу з реєстру територіальної громади від 09.09.2024 року, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.42 зворотній бік)

В поясненнях позивача ОСОБА_1 , наданих ним в ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.09.2024 року, зазначено: «що він їздив на похорони до батьків дівчини у Київську область, просив перенести дату у повістці. Визнав вину, що вчасно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 »(а.с.43)

Відповідно до виписки медичної карти стаціонарного хворого за №9870 від 04.10.2017 року та № 63487 від 26.12.2024 року з КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка», ОСОБА_1 встановлено діагноз: легка розумова відсталість; без психічних розладів (IQ 83) (а.с.52-53, 105)

Із довідки наданої військовою частиною НОМЕР_1 від 30.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 26.10.2024 року по теперішній час.( а.с.56)

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 25.10.2024 року за № 215/2930, ОСОБА_1 , здоровий та придатний до військової служби.

В даному випадку, своїми діями позивач порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно положень якої під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Позивачем не оспорюється факт отримання ним повістки про виклик до центру комплектування та соціальної підтримки на 28.08.2024 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України ще на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено ще на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від12.08.2022 № 573/2022 продовжено ще на 90 діб. У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалася та діє на сьогоднішній день.

Згідно Указу Президента України №65/2022від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч. 3 ст.210-1 КУпАП).

Згідно вимог ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у Додатку №2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487. Зокрема, п.2, ч.1 Додатку №2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин не прибуття чи не своєчасного прибуття військово зобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками), визнаються:

- смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів;

- хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем;

- здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття;

- потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю;

- складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Вимогами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах є обов`язком військовозобов`язаних осіб.

В ході розгляду справи та з матеріалів справи судом встановлено, що позивачу було відомо, що він зобов`язаний був з`явитись на 28.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів.

Посилання позивача на той факт, що 28.08.2024 він перебував на похороні у батьків своєї дівчини за межами Вінницької області, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та належними доказами не підтверджені.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 , містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Відтак, позов до задоволення не підлягає.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення, понесені позивачем судові витрати, підлягають залишенню за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Понесені позивачем судові витрати, залишити за ним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя: