Справа № 420/33989/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33989/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Василякою Д.К. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року адвокат Єршов Руслан Володимирович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» (далі Позивач, ТОВ «ВЕЛ ТІМ») звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці (далі Відповідач, Митниця) в якому просив суд:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000529/2 від 20.10.2024 року;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001080 від 20.10.2024 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці понесені судові витрати.

На обґрунтування позову зазначено, що Позивачем подано митну декларацію на товари, які надійшли на виконання умов зовнішньоекономічного контракту. Разом з митною декларацією до митного органу подані зовнішньоекономічний контракт та доповнення, а також інші документи відповідно до Митного кодексу України (далі МК України). Однак спірним рішенням про коригування митної вартості збільшено вартість товару та застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів. В той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм МК України. Усі документи, які зазначені у статті 53 МК України як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару № UA500500/2024/000529/2 від 20.10.2024 року;

- визнано протиправним та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001080 від 20.10.2024 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «ВЕЛ ТІМ» судовий збір в сумі 6 543, 45 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що в п. 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000529/2 від 20.10.2024 року митним органом наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а також визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Зокрема, у наданих до митного оформлення документах були відсутні відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; за умовами Контракту передбачено обов`язок Продавця зі страхування товару, але до митного оформлення не було надано жодного страхового документу; в СМR від 29.09.2024 року № А № 726016 зазначено, що перевізником виступає LLC «EAST OIL GROUP» (ТОВ «СХІД ОІЛ ГРУП»), але Рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг і Довідка про транспортні витрати видані ФОП ОСОБА_1 ; за умовами Контракту передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 90 днів від дати оформлення експортної МД, але документів, підтверджуючих оплату товару, не було надано до митного оформлення.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що надані ТОВ «ВЕЛ ТІМ» документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ТОВ «ВЕЛ ТІМ» зареєстровано 31.05.2019 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 0017759, та займається наступним видами діяльності за КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 46.16 Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 47.82 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

08.07.2024 між ТОВ «ZAMON SILVER», Республіка Узбекистан (Продавець) та ТОВ «ВЕЛ ТІМ» (Покупець) укладено Контракт № 1/2024 (далі Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець прийняти та оплатити текстильну продукцію з 100% бавовни (далі Товар). Асортимент, кількість, ціна, умови поставки, а також індивідуальні характеристики (у разі наявності таких) будуть вказані в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту.

Пунктами 2.2., 3.1., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 4.6. та 6.1. Контракту передбачено, що валютою цього Контракту є долар США. Оплата товарів, що поставляються за цим Контрактом, здійснюється Покупцем на умовах 100% оплати на розрахунковий рахунок Продавця протягом 90 календарних днів з дати оформлення експортної ВМД. Продавець повинен здійснити поставку Товарів у відповідності з умовами поставки, які беруть визначатися сторонами додатково, і відображається в інвойсах. Сторони погодилися, що для зазначення в специфікаціях або інвойсах умов поставки, ними будуть застосовуватися Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (ІНКОТЕРМС-2010). Поставка здійснюється на територію України на умовах FCA- м. Андижан. Продавець зобов`язаний надати Покупцю сертифікат походження товару форма СТ-1, інвойс (рахунок-фактуру) і пакувальний лист. Продавець забезпечує за свій рахунок дотримання всіх митних оформлень, в т.ч. пов`язаних з транзитом Товарів через територію суміжних держав (митні декларації, транзитні декларації, забезпечення та ін.). Країною походження товарів є Узбекистан. Продавець зобов`язаний застрахувати Товар, що поставляється Покупцеві проти звичайних ризиків в страхових компаніях, що користуються доброю репутацією у відповідності з їх правилами страхування на повну вартість товару, що поставляється.

В Специфікації № 3 від 28.09.2024 року до Контракту наведені найменування, юридичні, поштові адреси, банківські реквізити Продавця (Вантажовідправника) ТОВ «ZAMON SILVER» та Покупця (Вантажоотримувача) ТОВ «ВЕЛ ТІМ»; 1) найменування товару: «Трико для хлопчиків»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 14 573, 00; ціна за штуку: 1, 25 доларів США; загальна сума: 18 216, 25 доларів США; 2) найменування товару: «Трико для дівчаток»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 7 598, 00; ціна за штуку: 1, 25 доларів США; загальна сума: 9 497, 50 доларів США; 3) найменування товару: «Трико чоловічі»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 910, 00; ціна за штуку: 1, 45 доларів США; загальна сума: 1 319, 50 доларів США; всього на суму 29 033, 25 доларів США.

В рахунку-фактурі (інвойсі) № 3 від 28.09.2024 року зазначені: Контракт; найменування, юридичні, поштові адреси, банківські реквізити Продавця (Вантажовідправника) ТОВ «ZAMON SILVER» та Покупця (Вантажоотримувача) ТОВ «ВЕЛ ТІМ»; транспорт: автотранспорт; країна походження: Узбекистан; умови поставки: FCA - м. Андижан згідно INCOTERMS-2010; доставка протягом 120 днів після відвантаження; 1) найменування товару: «Трико для хлопчиків»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 14 573, 00; ціна за штуку: 1, 25 доларів США; загальна сума: 18 216, 25 доларів США; 2) найменування товару: «Трико для дівчаток»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 7 598, 00; ціна за штуку: 1, 25 доларів США; загальна сума: 9 497, 50 доларів США; 3) найменування товару: «Трико чоловічі»; код ТНЗЕД: ; кількість штук: 910, 00; ціна за штуку: 1, 45 доларів США; загальна сума: 1 319, 50 доларів США; всього на суму 29 033, 25 доларів США.

20.10.2024 року декларантом ТОВ «ВЕЛ ТІМ» подано до митного оформлення митну декларацію (МД) № 24UA8700 щодо товару, а саме:

- товару № 1: « 1. Штани (тріко) хлопчакові трикотажні, бавовняні 14 573 шт.; Торговельна марка: ZS; Виробник: ТОВ «ZAMON SILVER»; Країна виробництва: Узбекистан, UZ»;

- товару № 2: « 1. Штани (тріко) дівочі трикотажні, бавовняні 7 598 шт.; Торговельна марка: ZS; Виробник: ТОВ «ZAMON SILVER»; Країна виробництва: Узбекистан, UZ»;

- товару № 3: « 1. Штани (тріко) чоловічі трикотажні, бавовняні 910 шт.; Торговельна марка: ZS; Виробник: ТОВ «ZAMON SILVER»; Країна виробництва: Узбекистан, UZ».

В митній декларації (МД) № 24UA87U0 від 20.10.2024 року декларантом визначено та заявлено митну вартість:

- товару № 1 за основним (першим) методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в розмірі 820 848, 29 грн., яка складалась з вартості товарів, зазначеної в рахунку-фактурі (інвойсі) № 3 від 28.09.2024 року 18 216, 25 доларів США (сума в валюті України на день подання МД за курсом НБУ на 20.10.2024 року 41, 2351 грн. за 1 долар США 751 148, 8904 грн.), вартості міжнародного перевезення вантажу для ТОВ «ВЕЛ ТІМ» за маршрутом Андижан (Узбекистан) п/п «Орлівка» (розподілених пропорційно ваги брутто товарів, зазначених МД) y розмірі 69 699, 4009 грн.;

- товару № 2 за основним (першим) методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в розмірі 430 099, 68 грн., яка складалась з вартості товарів, зазначеної в рахунку-фактурі (інвойсі) № 3 від 28.09.2024 року 9 497, 50 доларів США (сума в валюті України на день подання МД за курсом НБУ на 20.10.2024 року 41, 2351 грн. за 1 долар США 391 630, 3623 грн.), вартості міжнародного перевезення вантажу для ТОВ «ВЕЛ ТІМ» за маршрутом Андижан (Узбекистан) п/п «Орлівка» (розподілених пропорційно ваги брутто товарів, зазначених МД) у розмірі 38 469, 3134 грн.;

- товару № 3 за основним (першим) методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) в розмірі 57 575, 77 грн., яка складалась з вартості товарів, зазначеної в рахунку-фактурі (інвойсі) № 3 від 28.09.2024 року 1 319, 50 доларів США (сума в валюті України на день подання МД за курсом НБУ на 20.10.2024 року 41, 2351 грн. за 1 долар США - 54 409, 7145 грн.), вартості міжнародного перевезення вантажу для ТОВ «ВЕЛ ТІМ» за маршрутом Андижан (Узбекистан) п/п «Орлівка» (розподілених пропорційно ваги брутто товарів, зазначених МД) у розмірі 3 166, 0557 грн..

Разом з декларацією були подані (графа 44 МД): пакувальний лист № 3 від 28.09.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 3 від 28.09.2024 року, домашній коносамент № 0008603 від 05.10.2024 року, міжнародну товарно-транспортну накладну А №726016 від 29.09.2024 року, супровідний документ Т1 № 24TR3345 від 11.10.2024 року, супровідний документ Т1 № D 62437 від 10.10.2024 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 00089 від 18.10.2024 року, довідку про транспортно- експедиційні витрати № 4 від 18.10.2024 року, контракт № 1/2024 від 08.07.2024 року, специфікацію № 3 від 28.09.2024 року до контракту № 1/2024 від 08.07.2024 року, договір перевезення № 10/11 від 29.09.2024 року, сертифікат про походження товару форми СТ-1 № UZUA01 від 29.09.2024 року, заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів б/н від 20.10.2024 року, декларацію митної вартості.

За результатами перевірки МД та поданих до неї документів, Одеською митницею надіслало електронне повідомлення декларанту, в якому вказано, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, тому запропоновано подати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову. Також митниця повідомила, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

20.10.2024 року за результатами митного оформлення Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000529/2, в якому застосував резервний метод визначення митної вартості (шостий метод) та визначив наступну митну вартість товарів у МД, а саме:

- товару № 1 2, 6280 доларів США за штуку, тобто 38 297, 84 доларів США;

- товару № 2 2, 6410 доларів США за штуку, тобто 20 066, 32 доларів США;

- товару № 3 1, 9670 доларів США за штуку, тобто 1 789, 97 доларів США.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів Відповідач дійшов наступних висновків: 1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно п. 6.1 контракту 1/2024 від 08.07.2024 продавець зобов`язаний застрахувати товар але до митного оформлення не було надано жодного страхового документу; 3) в CMR від 29.09.2024 № А № 726016 зазначено, що перевізником виступає LLC «ЕАSТ OIL GROUP» (ТОВ «СХІД ОІЛ ГРУП») але Рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг і Довідка про транспортні витрати видані ФОП ОСОБА_1 ; 4) відповідно п 3.1 контракту 1/2024 від 08.07.2024 оплата за товар здійснюється протягом 90 днів від дати оформлення експортної МД, але документів, підтверджуючих оплату товару, не було надано до митного оформлення.

У зв`язку з вищезазначеним рішенням про коригування митної вартості товарів Відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001080 від 20.10.2024 року.

Вважаючи рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, ТОВ «ВЕЛ ТІМ» звернулося до суду з даним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на те, що Позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений ТОВ «ВЕЛ ТІМ» метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості. З урахуванням викладеного, за висновками суду першої інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000529/2 від 20.10.2024 року, а також картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001080 від 20.10.2024 року не відповідають ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України.

Положеннями ч. 3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За приписами ч. 4, 5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару Позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів Постачальника.

Як зазначено ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунокфактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - резервний метод.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

У п. 33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначені посилання на митні декларації, в порівнянні з якою співставлялась вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних ЄАІС, які у матеріалах справи відсутні.

При цьому, Відповідачем така інформація не була надана під час судового розгляду справи.

У спірному рішенні зазначено, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано другорядний метод визначення митної вартості, у зв`язку із чим проведено аналіз баз ЄАІС, проте суд не може перевірити ці дані за відсутністю такої інформації у наявних доказах.

Більш того, наявність інформації про вищу митну вартість товару за іншою митною декларацією не є самостійною підставою для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної Позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, Відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Щодо доводів Відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 4.2. Контракту передбачено, що Сторони погодилися, що для зазначення в специфікаціях або інвойсах умов поставки, ними будуть застосовуватися Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (ІНКОТЕРМС-2010). Поставка здійснюється на територію України на умовах FCA- м. Андижан.

Отже, відповідно до Контракту, а також інвойсу № 3 від 28.09.2024 року, поставка товару здійснювалася на умовах FCA- м. Андижан згідно ІНКОТЕРМС-2010.

Водночас, за правилами ІНКОТЕРМС-2010 FСА (...named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (назва місця) - термін, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

При FCA поставка вважається здійсненою:

а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем, нерозвантаженим з транспортного засобу продавця.

Продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки.

Отже, з наведеного вбачається, що як за умовами Контракту, так і за умовами поставки FCA обов`язок з маркування, пакування покладено на постачальника товару (Продаця) та при поставці товару витрати з пакування, маркування, включено до вартості товару.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсом, наданим Продавцем, не передбачалось.

Тобто, вартість упаковки за товар, що постачався, вже включено у ціну товару та у Продавця були відсутні додаткові витрати на упаковку.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню Позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, Відповідачем не доведено понесення Позивачем додаткових витрат з транспортування товару та його упаковку, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням, за умовою включення таких складових до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою. Тобто, в даному випадку вартість упаковки не є витратами, які понесені Покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Щодо доводів Відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо страхування Товару згідно умов поставки FCA, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, в межах цієї справи страхування імпортованого Товару із Узбекистану на територію України за умовами поставки FCA, Позивачем не здійснювалося.

Разом з цим, умовами Контракту, зокрема пунктом 6.1., на Продавця покладено обов`язок щодо страхування Товару, що поставляється Покупцеві проти звичайних ризиків в страхових компаніях, що користуються доброю репутацією у відповідності з їх правилами страхування на повну вартість товару, що поставляється.

В свою чергу слід зазначити, що підпунктом А.3 «Договори перевезення та страхування» пункту А «Обов`язки продавця» умов поставки FСА ІНКОТЕРМС-2010 передбачено, що у Продавця немає обов`язку перед Покупцем по укладенню договору страхування. Однак Продавець зобов`язаний надати Покупцю за його проханням, на його ризик та за його рахунок (за наявності витрат) інформацію, необхідну покупцю для отримання страхування.

Підпунктом Б.3 «Договори перевезення та страхування» пункту Б «Обов`язки покупця» умов поставки FСА ІНКОТЕРМС-2010 визначено, що у Покупця немає обов`язку перед Продавцем по укладенню договору страхування.

Отже, за обраною умовою поставки FСА ІНКОТЕРМС-2010 не вимагається, щоб Продавець чи Покупець укладали договір страхування.

Як визначено п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України, вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося. Якщо страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт, декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які входять до митної вартості товарів.

Відповідач стверджуючи, що страхування все ж таки здійснювалося, не було надано жодних доказів здійснення страхування, тому вимоги щодо надання страхових документів є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, будь-які особисті домовленості між Продавцем та Покупцем не можуть надавати митному органу підстави для витребування страхових документів, у випадку непередбаченості обов`язкового існування таких документів правилами ІНКОТЕРМС-2010.

Таким чином, у даному випадку Позивачем жодних витрат на страхування понесено не було, а тому за правилами ч. 10 ст. 58 МК України ці складові не підлягають додаванню Позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Щодо зауважень Відповідача про те, що в СМR від 29.09.2024 року № А № 726016 зазначено перевізника LLC «EAST OIL GROUP» (ТОВ «СХІД ОІЛ ГРУП»), проте рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг і довідка про транспортні витрати видані ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів вважає їх безпідставними з урахуванням наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 29.09.2024 року між ТОВ «ВЕЛ ТІМ» (далі Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (далі Експедитор) укладено договір на перевезення вантажу № 10/11, за умовами якого Експедитор на замовлення Замовника надає послуги з перевезення вантажів у міжнародному сполученні, а Експедитор в свою чергу зобов`язується оплатити надані послуги.

За умовами зазначеного Договору передбачено що, по даному Договору Експедитором можуть виступати як власники транспортних засобів, так і їх довірені особи, які мають контракти з перевізниками (пункт 1.2. Договору). Експедитор має право укладати договори з іншими особами для виконання зобов`язань за цим Договором (пункт 2.1. Договору).

25.09.2024 року між ФОП ОСОБА_1 (Експедитор) та ТОВ «СХІД ОІЛ ГРУП» (Перевізник) договір перевезення № Ф-002-24, за умовами якого на підставі Договору, укладеного між Експедитором та Замовником, Експедитор діє від свого імені та за рахунок коштів Замовника, залучаючи третю сторону Виконавця, для доставки вантажів автомобілями в міжнародному сполученні. Виконавець доставляє заявлені Експедитором вантажі, а Експедитор оплачує послуги Виконавця з коштів Замовника на узгоджених умовах.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_1 про транспортні витрати № 4 від 18.10.2024 року транспортні витрати на перевезення вантажу автомобілем д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складає: за маршрутом м. Андижан (Узбекистан) п/п Орлівка (Україна) складає 111 392, 00 грн.; за маршрутом п/п Орлівка м. Одеса (Україна) становить 12 313, 00 грн., страхування вантажу не проводилося.

Крім того, 18.10.2024 року ФОП ОСОБА_1 виписано рахунок-фактуру за № 00089, в якому зазначена загальна вартість транспортних послуг автомобілем Д.Н. НОМЕР_1 / НОМЕР_3 в сумі 123 705, 00 грн., з яких: 111 392,00 грн. за маршрутом м. Андижан (Узбекистан) п/п Орлівка (Україна); 12 313, 00 грн. за маршрутом п/п Орлівка м. Одеса (Україна).

В свою чергу, в міжнародній автотранспортній накладній (CMR) A № 726016 від 29.09.2024 року в графі «Перевізник» визначено саме LLC «EAST OIL GROUP» (ТОВ «СХІД ОІЛ ГРУП»), тобто особу, яка фактично здійснювала перевезення за дорученням ФОП ОСОБА_1 , тобто ФОП ОСОБА_1 було забезпечено перевезення вантажу ТОВ «ВЕЛ ТІМ» за кордоном так і на території України.

Більш того, як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність у довідці про транспортні витрати № 4 від 18.10.2024 року та в рахунку-фактурі № 00089 від 18.10.2024 року реквізитів транспортного засобу у якому перевозився вантаж - АХ0280HE/AX0306ХМ, ідентичного маршруту слідування вантажу, вартості перевезення, дозволяє співвіднести інформацію, зазначену довідці про транспортні витрати № 4 від 18.10.2024 року та в рахунку-фактурі № 00089 від 18.10.2024 року, з інформацією, наявною в інших документах, поданих під час митного оформлення та, як наслідок, віднести вказану довідку та рахунок-фактуру до даної поставки як документи, що підтверджують вартість транспортних витрат.

Крім цього, відомості, які містяться у довідці про транспортні витрати № 4 від 18.10.2024 року та в міжнародній автотранспортній накладній (CMR) A № 726016 від 29.09.2024 року в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах, тобто оцінюваний товар можливо ідентифікувати, а підстави для сумніву у достовірності даних та числових значень митної вартості товарів у даному випадку відсутні.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилань Відповідача на наявність розбіжностей в зазначенні перевізника.

До цього ж, колегія суддів не погоджується із твердженням Відповідача як на підставу для коригування митної вартості, ненадання декларантом під час митного оформлення документів, підтверджуючих оплату товару з огляду на умови Контракту, якими передбачено оплату за Товару протягом 90 днів від дати оформлення експортної МД, оскільки на момент подачі МД не закінчився 90-денний строк з дати оформлення експортної ВМД, тому на цей момент такі документи були відсутні, адже час їх складання ще не настав.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, та, як наслідок, прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Надані Позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Досліджуючи обґрунтованість доводів про правомірне застосування методу для визначення за ціною угоди щодо ідентичних товарів, Відповідач не переконав суд апеляційної інстанції, чому саме в такому розмірі була визначена митна вартість імпортованого товару, які складові вплинули на формування такої вартості, а в рішення про коригування митної вартості не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 МК України.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Стосовно вимоги Позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/001080 від 20.10.2024 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Так, оскільки вказана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № UA500500/2024/000529/2 від 20.10.2024 року, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, то картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто, Відповідачем безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих Позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Крім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як визначено ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, приписи вказаної статті Відповідачем були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до Відповідача всі необхідні передбачені ст. 53 МК України документи, а Відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду першої інстанції в цій частині.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛ ТІМ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко