Справа № 300/5758/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" лютого 2025 р. справа № 300/5758/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1), військово-лікарської комісії міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі, також ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про мобілізацію ОСОБА_1 від 30.06.2024;
- визнати протиправним та скасувати рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 до військової служби;
- зобов`язати ВЛК комісію ухвалити нове рішення щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 30.06.2024 здійснювалося обстеження та медичний огляд з метою визначення його придатності на військову службу під час мобілізації. По закінченню медичного огляду позивача було визнано придатним до військової служби. Вказав, що відповідачем 2 не було враховано наявність у позивача хвороби (епілепсії з частими епілептичними нападами), про що останній повідомив та надав підтверджуючі медичні висновки при проходженні ВЛК. Воднораз, у відповідності до пункту "а" статі 22 МОЗ України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" ОСОБА_1 є особою непридатною до військової служби і підлягає до виключення з військового обліку. Вважає, що медичне обстеження проведено поверхово та в неповному обсязі, без дослідження реального стану здоров`я позивача. Тому переконаний, що оскільки висновок Військово-лікарської комісії про придатність до проходження військової служби підлягає скасуванню, тому слід скасувати також наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про мобілізацію ОСОБА_1 від 07.07.2024.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
Представник позивача у вказаний строк недоліки позовної заяви усунув.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання до вчинення дій, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином оформлені копії письмових доказів, а саме: рішення військово-лікарської комісії щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я, наказ про мобілізацію, а також інші наявні документи ОСОБА_1 , пов`язані з проходженням військово-лікарської комісії та мобілізації.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 залучено ІНФОРМАЦІЯ_6 (надалі, також відповідач 3, ІНФОРМАЦІЯ_7 ) до участі у справі №300/5758/24 в якості співвідповідача та постановлено розгляд адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання до вчинення дій - розпочати спочатку.
05.11.2024 представник ІНФОРМАЦІЯ_1 через підсистему "Електронний суд" подала суду додаткові пояснення у справі, в яких представник просила залучити до участі у справі голову позаштатної ВЛК при КП ОКЛ Івано-Франківської ОР, зобов`язати голову позаштатної ВЛК при КП ОКЛ Івано-Франківської ОР ( АДРЕСА_1 ) надати відомості щодо проведених аналізів ОСОБА_1 , а саме витягу з ЕСОЗ або іншої підтверджуючої їх проведення документації, у зв`язку з не зазначенням даних в картці обстеження та медичного огляду (форма 13).
Представник позивача 08.11.2024 скерував суду заяву про зміну позовних вимог, з огляду на таке. Згідно додаткових пояснень ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.11.2024, а також долученої копії наказу про мобілізацію ОСОБА_1 , стало відомо про те, що ОСОБА_1 було мобілізовано на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №123 від 07.07.2024. оскільки, дана інформація на момент подання на момент подання позовної заяви була невідома, тому в позовних вимогах зазначається про визнання та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про мобілізацію ОСОБА_1 від 30.06.2024. Отже, оскільки наказ про мобілізацію ОСОБА_1 був винесений начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , слід внести відповідні зміни до позовних вимог, шляхом викладення п. 3 та п. 6 у наступній редакції:
" - визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про мобілізацію ОСОБА_1 від 07.07.2024;
- стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.".
Враховуючи викладене, представник позивача просить змінити позовні вимоги та викласти їх у такій редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про мобілізацію ОСОБА_1 від 07.07.2024;
- визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії про придатність ОСОБА_1 до військової служби;
- зобов`язати військово-лікарську комісію ухвалити нове рішення щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивача від 08.11.2024 про зміну позовних вимог в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання до вчинення дій.
Також, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково. Витребувано в голови позаштатної ВЛК при КП ОКЛ Івано-Франківської ОР ( АДРЕСА_1 ) належним чином оформлені копії письмових доказів, а саме: відомості щодо проведених аналізів ОСОБА_1 , а саме витягу з ЕСОЗ або іншої підтверджуючої їх проведення документації, у зв`язку з не зазначенням даних в картці обстеження та медичного огляду (форма 13).
ІНФОРМАЦІЯ_7 18.11.2024 на виконання вимог ухвали суду від 28.10.2024 подано суду витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про призов військовозобов`язаних запасу на військову службу по мобілізації та повідомлено, що ОСОБА_1 проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНП ОКЛ Івано-Франківської обласної ради, станом на дату подання вказаного листа до відповідача 2 не надходило рішення ВЛК щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби за станом здоров`я і відповідно інші документи пов`язані з її проходженням (а.с.108,109).
27.11.2024 канцелярією Івано-Франківського окружного адміністративного суду зареєстрований відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому останній проти позову заперечує. Зазначає, що Положення №402 визначає позасудовий порядок оскарження дій (бездіяльності) чи постанови ВЛК. У наданих позивачем до позовної заяви документах відсутні будь-які докази звернення позивача зі скаргою на дії чи рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНП ОКЛ Івано-Франківської ОР, що є предметом цього позову та відповідно підставою видачі наказу про призов ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.112-114).
20.01.2025 представник позивача скерував суду письмові пояснення, в яких вважає, що головою позаштатної ВЛК при КП ОКЛ Івано-Франківської ОР документи, що підтверджують проведення аналізів позивачу, а саме витяг з ЕСОЗ (Електронна система охорони здоров`я) не були надані суду, у зв`язку з тим, що аналізи, які є обов`язковими для проведення під час проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби, ОСОБА_1 не проводилися. Це, в свою чергу, вказує про наявність порушення процедури проведення ВЛК, що є додатковою підставою для сумнівів щодо правомірності рішень, прийнятих ВЛК відносно позивача. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.119-121).
Також, представник позивача 20.01.2025 скористався правом та подав суду відповідь на відзив. Так, представник зауважив, що доводи ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо обов`язковості позасудового порядку оскарження рішення ВЛК є безпідставними та такими, що суперечать Конституції України, ЦПК та правовій позиції Верховного Суду. При цьому, позивач звертався зі скаргами на рішення ВЛК до ЦВЛК МОУ та ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 . Втім, звернення зі скаргами не відновили порушеного права позивача. Також, на переконання представника, звернення зі скаргами до ЦВЛК та ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 не позбавляє особу права на одночасне звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позивачем було вчинено всі необхідні процесуальні дії щодо захисту свого порушеного права, без порушень вимог законодавства (а.с.138-149).
11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача про прискорення розгляду справи.
25.02.2025 на електронну пошту суду надійшов лист голови ВЛК ОСОБА_3 , в якому останній зазначив, що під час проходження ВЛК ОСОБА_1 , 1985 р.н. ніяких додаткових аналізів не проводилося у зв`язку з відсутністю показів.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_9 30.06.2024 видано направлення за №1210, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника на медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період (а.с.86).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.06.2024 проходив медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФОР".
При цьому, згідно з карткою обстеження та медичного огляду від 30.06.2024 позивач був обстежений терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом та психіатром. На підставі статті 20в графи ІІ Розкладу хвороб визнаний придатним до військової служби (а.с.84).
Згідно висновку лікаря невролога від 30.06.2024, за результатами огляду ОСОБА_1 встановлено: скарги на епізоди зависання в дитинстві, зі слів пацієнта нападів не було більше 20 років. Згідно з анамнезом в дитинстві переніс нейроінфекцію, лікувався у ДОДКЛ 21.02.2000 та у міській дитячій лікарні 20.10.2004. Протисудомну терапію на даний момент не приймає. Проведено об`єктивні та спеціальні дослідження, зокрема, електроенцефалограму. Лікарем неврологом було діагностовано первинно-генералізовану епілепсію. Ремісія 28 років, G09 (а.с.85).
Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято постанову про придатність ОСОБА_1 до військової служби, оформлену довідкою від 30.06.2024 за №59/22/952.
Надалі, згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.07.2024 №123, в тому числі позивача направлено для проходження військової служби під час мобілізації, який призваний на військову службу по мобілізації в складі команди НОМЕР_2 НЦ ВЧ НОМЕР_1 (а.с.87).
На даний час, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і знаходиться на медичному забезпеченні в медичних закладах Міністерства оборони України.
Позивач, вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню спірні рішення про придатність та наказ про мобілізацію, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (надалі по тексту також - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232-XII).
Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" (надалі по тексту також Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, коментоване Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу, а також поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (пункт 1.2 глави 1 розділу 1 Положення №402).
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (надалі по тексту також ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
При цьому, постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК, зокрема, такі скасовуються у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Слід зазначити, що члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
В контексті вищезгаданого, коментованим приписом також визначено обов`язки членів ВЛК, так, останні повинні добросовісно, чесно та професійно виконувати свої обов`язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності; не ухилятися від прийняття рішень; не допускати зловживань та неефективного використання державної власності; знати вимоги нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи та застосовувати їх під час виконання обов`язків.
Окрім цього, згідно пункту 20.1 глави 20 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідальні за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв). ВЛК мають право приймати постанови на виїзних засіданнях та у випадках визначення потреби (відсутності потреби) у продовженні тривалого лікування військовослужбовців під час лікування за кордоном - дистанційно, на підставі оригіналів медичних та військово-облікових документів або належним чином їх засвідчених копій.
За змістом пункту 20.2 глави 20 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Постанови штатних ВЛК можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.
Як визначено підпунктом "в" пункту 22.1 глави 22 розділу ІІ Положення №402, дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Крім того, діагноз та постанови ВЛК записуються: на військовозобов`язаних, резервістів - у Картку обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того, - у військовий квиток та облікову картку. У випадку діагностування у військовозобов`язаного, резервіста хвороби, зумовленої ВІЛ, діагноз та стаття Розкладу хвороб до військового квитка та облікової картки не записуються. На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу.
Водночас, відповідно до пункту 22.7 глави 22 розділу ІІ Положення №402, постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, та надсилаються у військову частину та/або до ТЦК та СП в електронній та/або паперовій формі (пункт 22.3 глави 22 розділу ІІ Положення №402).
Так, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду (пункт 22.12 глави 22 розділу ІІ Положення №402).
При цьому, згідно пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Слід зауважити, що пунктом 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402 передбачено наступне: медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис.

Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.

Як вже встановлено судом вище, ІНФОРМАЦІЯ_9 30.06.2024 видано направлення за №1210, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , на медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період (а.с.86).

Окрім того, зі змісту наведеного правового регулювання суд доходить висновку, що результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду мають наслідком прийняття постанови ВЛК, така, у випадку визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби оформлюється довідкою ВЛК.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 30.06.2024 проведено медичний ОСОБА_1 для визначення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого складено висновок у формі довідки військово-лікарської комісії.

Порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних врегульований главою 3 розділу ІІ Положення №402.

Згідно з пунктом 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення №402, кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Ступінь придатності військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально.

Висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду.

До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною НК 025 та НК 026, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 04 серпня 2021 року № 360 "Про затвердження та скасування національних класифікаторів".

В той же час, під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Крім того, перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "В" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "С" (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями (пункт 3.4 глави 3 розділу ІІ Положення №402).

Отже, законодавством регламентовано чітку процедуру проведення військово-лікарської експертизи військовозобов`язаного, яка передбачає здійснення медичного огляду особи відповідними лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань, а також попереднього проведення медичних обстежень за визначеним переліком.

Перевіряючи дотримання процедури проведення медичного огляду позивача, суд зазначає, що у відповідності до Положення №402, огляд ОСОБА_1 здійснено наступними спеціалістами: терапевт, хірург, травматолог, невропатолог, офтальмолог, отоларинголог, психіатр, підтвердженням чого є відповідні записи у картці обстеження та медичного огляду позивача (а.с.84), котрі містять дату такого обстеження (30.06.2024), постановлені діагнози або ж характеристику стану останнього, як "здоровий, придатний", разом з підписами та відтисками мокрих печаток лікарів-членів ВЛК.

В той же час, графа 8 вищезгаданої картки "Результати додаткових методів обстеження" містить наступний перелік досліджень: загальний аналіз крові; біохімічний аналіз крові: вміст глюкози, вміст білірубіну, вміст АЛТ, вміст загального білка; серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "В" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "С" (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); загальний аналіз сечі; рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітки; електрокардіографічне дослідження; інші дослідження.

З наведеного переліку відмітка про проведення та результат медичного дослідження проставлена виключно до рентгенологічного (флюорографічного) обстеження органів грудної клітки із зазначенням дати проведення 30.06.2024, підписом лікаря.

Матеріали справи також містять висновок лікаря, а саме невролога, від 30.06.2024. За результатами огляду встановлено: скарги на епізоди зависання у дитинстві, зі слів пацієнта нападів не було більше 20 років. Згідно з анамнезом в дитинстві переніс нейроінфекцію, лікувався в ДОДКЛ 21.02.2000 та у міській дитячій лікарні 20.10.2004. Протисудомну терапію на даний момент не приймає. Проведено об`єктивні та спеціальні дослідження, зокрема, електроенцефалограму. Втім, докази проведення таких досліджень відсутні в матеріалах спарви.

Окрім того, суд зауважує, що графа 8, а саме "Електрокардіографічне дослідження" є незаповненою.

Тим не менш, беручи до уваги пряму вказівку пункту 3.4 глави 3 розділу ІІ Положення №402 щодо обов`язковості проведення перед оглядом військовозобов`язаних загального аналізу крові, загального аналізу сечі (так, в цьому рядку наявні деякі позначення, втім залишаються незрозумілими та недоведеними відповідачем 2 проведення такого), серологічного аналізу крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "В" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "С" (anti-HCV), реакцію мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначення групи крові та резус-належності, а також відсутність у картці ОСОБА_1 відомостей про проведення останніх, суд констатує допущене порушення процедури проведення медичного огляду позивача у цій частині.

При цьому, в контексті доводів ОСОБА_1 про не врахування Комісією наявності у нього певних хронічних захворювань, не проведення необхідних досліджень, які могли б підтвердити або спростувати їх наявність, а також не надання можливості надати під час проходження медичного огляду та обстеження консультаційних висновків та медичних виписок з історії хвороби, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

В підтвердження вищезгаданих доводів до адміністративного позову ОСОБА_1 долучено: виписка з історії хвороби №1430/00 (клінічний діагноз: первинно-генералізована епілепсія, прості абсанси, без змін особи (ремісія 3,5роки)), консультативна довідка Івано-Франківського обласного психоневрологічного диспансеру, акт дослідження стану здоров`я №258, електроенцефалографічне дослідження Івано-Франківської психіатричної лікарні №1, протокол МР обстеження КДЦ "Церебрум" (висновок: МР-ознаки венозної аномалії розвитку в правій лобній долі головного мозку (в більшій мірі в поєднанні з дрібною каверномою). Поодиноке вогнище гліозу білої речовини в правій лобній долі головного мозку. МР-ознаки асиметрії хоріоїдальних щілин без гіпотрофії чи склерозування гіпокампів, витяг амбулаторної карти хворого медичного центру "Медхауз"(діагноз: структурна епілепсія із частими вогнищами, атонічними нападами із порушенням усвідомлення (частота нападів 1 раз у 2 тижні), протокол обстеження лікувально-діагностичного центру "Діалік" від 04.07.2024 (висновок: помірно виражені зміни ЕЕГ дифузного характеру. Виражена дисфункція діенцефально-стовбурових структур, з акцентом в області діенцефальних структур. Дисфункція в області медіобазальних структур, з акцентом зліва. Епілептична активність в лобних, центральних і тім`яних відведеннях, з акцентом в лобних відведеннях. Епілептична активність в вискових відведеннях лівої півкулі (а.с.36-44).

При цьому, на переконання ОСОБА_1 , військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 не визначила відповідність даного діагнозу відповідній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби та не направила на проходження обстеження (дообстеження) до закладу охорони здоров`я

Так, карта обстеження та медичного огляду від 30.06.2024 (а.с.84) містить наступні відомості стосовно діагнозу позивача: "наслідки нейроінфекції… первинно-генералізована епілепсія, прості дитячі абсанси, без змін особи, ремісія 28 років, G09 " .

На підставі статті 20в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано таким, що "придатний до військової служби" (а.с.84).

Згідно правового регулювання, закріпленого пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (надалі по тексту також Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (надалі по тексту також ТДВ) (додаток 3).

По-перше, варто відзначити, що у відповідності до абзацу 2 пункту 3.2 глави 2 розділу ІІ Положення №402, до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів кожним лікарем вносяться не тільки висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, але й подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз.

Окрім того, згідно абзацу 3 пункту 3.4 глави 2 розділу ІІ Положення №402, лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ [Електронної системи охорони здоров`я] та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ [Електронної системи охорони здоров`я] відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

Суд звертає увагу, що вищезгадані у тексті судового рішення результати медичного дослідження (протокол МР обстеження КДЦ "Церебрум" (висновок: МР-ознаки венозної аномалії розвитку в правій лобній долі головного мозку (в більшій мірі в поєднанні з дрібною каверномою). Поодиноке вогнище гліозу білої речовини в правій лобній долі головного мозку. МР-ознаки асиметрії хоріоїдальних щілин без гіпотрофії чи склерозування гіпокампів, витяг амбулаторної карти хворого медичного центру "Медхауз"(діагноз: структурна епілепсія із частими вогнищами, атонічними нападами із порушенням усвідомлення (частота нападів 1 раз у 2 тижні), протокол обстеження лікувально-діагностичного центру "Діалік" від 04.07.2024 (висновок: помірно виражені зміни ЕЕГ дифузного характеру. Виражена дисфункція діенцефально-стовбурових структур, з акцентом в області діенцефальних структур. Дисфункція в області медіобазальних структур, з акцентом зліва. Епілептична активність в лобних, центральних і тім`яних відведеннях, з акцентом в лобних відведеннях. Епілептична активність в вискових відведеннях лівої півкулі), здійснені ОСОБА_1 за наслідком самостійного звернення до лікувально-діагностичного центру, саме у період з 03.07.2024 по 07.07.2024, тобто такі отримані після дати проведення медичного обстеження в межах проходження військово-лікарської комісії 30.06.2024, а, отже, очевидно не надавалися до ознайомлення лікарям-членам ВЛК та не могли бути ними враховані при формуванні висновку про придатність позивача до військової служби.

Також варто відзначити, що доводи ОСОБА_1 про наявне захворювання та документальні докази на підтвердження чого, а саме: виписка з історії хвороби №1430/00 (клінічний діагноз: первинно-генералізована епілепсія, прості абсанси, без змін особи (ремісія 3,5роки)), консультативна довідка Івано-Франківського обласного психоневрологічного диспансеру, акт дослідження стану здоров`я №258, електроенцефалографічне дослідження Івано-Франківської психіатричної лікарні №1 були враховані ВЛК та лікарем неврологом зокрема.

Втім, окремо слід зауважити, що в графі 11 вищезгаданої картки "Інформація щодо стану мого здоров`я надана мною в повному обсязі. Попередження про надання неповної та недостовірної інформації" не містить особистий підпис обстежуваного ОСОБА_1 . Жодних відміток про зауваження щодо діагнозу, методів обстеження та їх результатів теж не зазначалось. Разом з тим, підпис та ініціали ОСОБА_1 на підтвердження про ознайомлення відсутні (а.с.84).

Крім того, постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК (абзац 1 пункту 20.2 глави 20 розділу II Положення №402).

Як визначено підпунктами 2.5.1 пункту 2.5, підпунктом 2.8.1 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення №402, ВЛК ТЦК та СП, що віднесена до позаштатних постійно діючих ВЛК, створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Так, ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону (підпункт 2.8.3 пункту 2.8 глави 2 розділу I Положення №402).

Згідно пункту 3.3 глави 3 розділу I Положення №402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_12 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

До штатних ВЛК, як встановлено пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402, належать Центральна військово-лікарська комісія (надалі по тексту також ЦВЛК); ВЛК регіону.

Відповідно до підпунктів 2.4.4, 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402, ВЛК регіону здійснює розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, а також, серед іншого, уповноважена приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК (пункт 3.3 глави 3 розділу I Положення №402).

Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402).

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звертався зі скаргами від 22.07.2024 до ЦВЛК МОУ та ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, в серпні 2024 року позивач отримав відповідь на скаргу від 22.07.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_4 №8/3/1164, згідно якої йому було відмовлено у розгляді скарги на підставі того, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і знаходиться на медичному забезпеченні в медичних закладах МОУ, а тому для вирішення питання необхідно звернутися до керівництва військової частини.

Згідно відповіді ЦВЛК ЗСУ від 02.08.2024 №598/9/17337 позивачу було відмовлено у розгляді скарги через те, що у надісланій скарзі відсутня оскаржувана постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 про ступінь придатності до військової служби, що унеможливлює ЦВЛК ЗСУ її переглянути та прийняти відповідне рішення. Однак, постанова ВЛК не була долучена до скарги через її відсутність у позивача.

При цьому, суд зауважує, що спірна постанова ВЛК (довідка ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , як встановлено судом з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2024 №8/3/1164) так не була надана й до суду.

Разом з тим, аргументи позивача в частині необхідності врахування ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 захворювання позивача, а також хибну оцінку останніх, судом не приймаються, з огляду на те, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Більше того, суд наголошує, що в межах розгляду даної адміністративної справи, не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що придатний до військової служби.

Разом з тим, як встановлено вище судом відповідачем 2 допущено порушення процедури медичного обстеження та огляду в частині не проведення перед оглядом ОСОБА_1 загального аналізу крові, загального аналізу сечі, серологічного аналізу крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "В" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "С" (anti-HCV), реакцію мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначення групи крові та резус-належності. Відсутність підписів для наведення за наявності зауважень та ознайомлення під підпис.

При цьому, суд відзначає, що не в праві оцінювати вплив наявності чи відсутності результатів означених медичних досліджень на підсумковий висновок про придатність ОСОБА_1 до військової служби,

Наведене, на переконання суду свідчить про те, що відповідачем здійснено порушення процедури проведення медичного огляду ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.06.2024 у формі довідки ВЛК №59/22/952, прийнятий відповідачем без урахування усіх передбачених Положенням №420 обставин, які характеризують стан здоров`я позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позову в частині скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про мобілізацію ОСОБА_1 від 07.07.2024, суд зазначає наступне.

Я встановлено вище та підтверджується матеріалами справи, на даний час, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Приписами пунктів 4-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) встановлено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку.

Частина третя статті 24 Закону №2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення №1153/2008.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону №2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Водночас, суд вважає, що оскаржуваний наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.07.2024 є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача.

Після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008. Даними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про мобілізацію. Цей наказ вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.

Суд наголошує, що аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та державу) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності.

Зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі №816/228/17, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішеннях від 14.07.2021 у справі №9901/96/21, від 27.10.2022 у справі №П/9901/97/21.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, які викладені у зазначених постановах, суд зазначає, що скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії про його мобілізацію порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.

За змістом зазначених юридичних принципів процесуальної економії та стадійності захисту права застосований спосіб захисту має призвести до відновлення порушеного права, однак оскаржуваний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.07.2024 вичерпав свою дію та втратив юридичне значення, оскільки позивач мобілізований та продовжує перебувати на військовій службі та, як вже зазначено судом вище, скасування такого наказу не тягне за собою припинення проходження військової служби позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірний наказ про мобілізацію позивача, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування наказу не може привести до відновлення порушеного права.

Враховуючи наведене суд вважає, що підстави для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.07.2024 відсутні, а тому відсутні підстави для задоволення позову у даній частині.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом із тим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім цього, як передбачено частиною 3 статті 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як вже було відзначено вище, суд вправі перевірити законність постанови ВЛК виключно в межах дотримання процедури прийняття такої, при цьому, враховуючи обставину відсутності у суду права надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання ОСОБА_1 таким, що придатний чи непридатний до військової служби, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_13 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення на предмет придатності ОСОБА_1 до військової служби з урахуванням вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Усі інші аргументи і доводи відповідачів, викладені у відзиві та позов та письмових поясненнях, не змінюють сформованих судом висновків у даній справі.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде:

визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_13 , оформленого довідкою від 30.06.2024 за №59/22/952;

зобов`язати Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_13 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення на предмет придатності ОСОБА_1 до військової служби з урахуванням вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в загальному розмірі 2 422,40 грн згідно квитанцій ID 6836-3608-2756-7988 від 30.07.2024 та ID НОМЕР_3 від 23.07.2024 (а.с.24,51).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_13 , то саме з відповідача 2 підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача частина сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як визначено частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до котрих, в тому числі, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_1 в адміністративному позові просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, станом на дату ухвалення рішення у справі №300/5758/24, в матеріалах адміністративного позову містяться:

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Саюка Назара Володимировича серії "ІФ" за №001087, виданий 12.08.2016 (а.с.15);

договір про надання правової допомоги за №51/2024 від 18.07.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та додаток №1 до договору №51/2024 від 18.07.2024 (а.с.16-19,20);

попередній (орієнтований) розрахунок витрат від 23.07.2024 (а.с.21-22);

ордер серії "АТ" за №1075032 від 23.07.2024, виданий ОСОБА_2 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги за №51/2024 від 18.07.2024 (а.с.23);

акт здачі-прийняття наданих послуг між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 23.07.2024 (а.с.25);

довідка про сплату вартості правничої допомоги від 23.07.2024 (а.с.26).

За змістом частини 1, 7 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18.

Згідно акту здачі-прийняття наданих послуг від 23.07.2024 (а.с.25), на виконання договору про надання правової допомоги за №51/2024 від 18.07.2024, адвокатом вчинено наступні дії:

надання консультації та розробка правової позиції (витрачено 5 год., вартість правової допомоги становить 9 000,00 гривень);

підготовка адвокатських запитів та інших необхідних документів, збір документів необхідних для підготовки позовної заяви (витрачено 5 год., вартість правової допомоги становить 9 000,00 гривень);

підготовка позовної заяви та вартість підготовки інших процесуальних документів у справі підчас судового розгляду справи Івано-Франківським окружним адміністративним судом (витрачено 5 год., вартість правової допомоги становить 10 000,00 гривень).

Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 28 000,00 гривень.

В даному випадку, суд враховує правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.".

Разом з тим, в будь якому випадку розмір гонорару адвоката повинен бути прив`язаний і обґрунтований, виходячи із складності справи, затраченого адвокатом робочого часу на відповідну допомогу та вартості послуг такого адвоката, який її оцінює як правило із розрахунку вартості однієї робочої години, зважаючи на його авторитет і ділову репутацію.

Не применшуючи значення і роль професійного фахівця у галузі права та не втручаючись у його право на самостійне визначення і оцінку вартості власних знань, здобутого досвіду і авторитету як представника у даній справі, надання в інтересах ОСОБА_1 консультації та розробка правової позиції, підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів по справі, на переконання суду, безумовно потребують певної затрати часу та зусилля, втім, беручи до врахування обсяг та складність справи, тривалість витраченого адвокатом часу, а також критерій якості й співмірності, суд вважає заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 гривень не пропорційною із обсягом наданих послуг, складністю та характером даної справи.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 8000,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого довідкою від 30.06.2024 за №59/22/952.

Зобов`язати Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти рішення на предмет придатності ОСОБА_1 до військової служби з урахуванням вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402, та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 суб`єкта владних повноважень при якому діє АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 суб`єкта владних повноважень при якому діє АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Представнику позивача та відповідачам 1, 2 рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 );

відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_14 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 );

відповідач 2 Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 суб`єкта владних повноважень при якому діє Комісія, АДРЕСА_2 );

відповідач 3 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ).

Суддя Главач І.А.