Справа № 136/34/25
Суддя: Шпортун С. В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/34/25
провадження № 2-а/136/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), у якому просив поновити строк на оскарження постанови №3678 від 17.12.2024 та визнати протиправною і скасувати постанову №3678 від 17.12.2024 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 17.12.2024 постановою №3678 у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, за порушення правил військового обліку, а саме: неуточнення протягом 60 днів з дня набрання Указом Президента України своїх персональних даних.

Позивач вважає рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з 21.03.2012 він перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 та з вказаного періоду не змінював своїх даних, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 відсутні посилання на будь-які документи, на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП; у оскаржуваній постанові не зазначено та до неї не долучено жодних доказів, які б підтверджували факт невиконання позивачем правил військового обліку, зокрема не наведено відомостей щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації про позивача як такого, що не перебуває на обліку у відповідному ТЦК та не виконання правила військового обліку, що передбачено приміткою до ст.210 КУпАП, а так само не зазначено, які саме персональні дані було змінено і коли, що потягло притягнення його до відповідальності.

Окрім цього, позивач вказує на порушення відповідачем його прав, передбачених ст.268, 278, 279 КУпАП, зокрема права на захист, розгляд справи за його відсутності за наявності клопотання про протилежне, що є самостійною підставою, на думку позивача, для скасування такого рішення.

Наведені обставини послугували підставою звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 08.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву та витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП (протокол, постанова №3678 від 17.12.2024, тощо).

Копію зазначеної ухвали суду, позовну заяву з додатками відповідачем отримано 13.01.2025.

У визначений судом п`ятиденний строк із дня отримання ухвали суду відповідач відзиву на позов не подав.

Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 08.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП (протокол, постанова №3678 від 17.12.2024, тощо).

22.01.2025 розгляд справи відкладено, у зв`язку із невиконанням ухвали суду про надання матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідачем.

11.02.2025 через систему Електронний суд за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення, з проханням відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі без мотивів та заперечень, у якому також просили продовжити строк для надання матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які також були надані 21.02.2025.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження.

В силу ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти.

10.12.2024 в м. Липовець старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_4 було складено Протокол за №522 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.4), відповідно до якого було встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 4 підпункту 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022, а саме громадянин ОСОБА_1 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України, свої персональні дані через центр адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) територіальну центрі комплектування та соціальної підтримки, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період то гр.. ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Розгляд справи призначено о 10:00 годині 17.12.2024, другий примірник вручено ОСОБА_1 та останнім надано пояснення відповідно до яких він просив проводити розгляд за його присутності.

17.12.2024 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 винесено Постанова за №3678 про накладення адміністративного стягнення (а.с.5-6), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказаним рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень встановлено, що гр.. ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 4 підпункту 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р., а саме: ОСОБА_1 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України, свої персональні дані через центр адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного. резервіста або у районному (міському) територіальну центрі комплектування та соціальної підтримки, що є порушенням правил військового обліку.

Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень, вважаючи його незаконним та протиправним звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту.

На підтвердження позовних вимог позивач додав до позову: паспортний документ, відповідно до якого внесені відомості про зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 27.03.2012; Тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.9), яке видане військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який прийнятий на тимчасовий облік запасу ІІ категорії по ВУС №838, водій кранівник, та є безстроковим, оновлені дані станом на 27.03.2021.

На виконання вимог ухвали суду від 08.01.2025 відповідачем було надано: Протокол про адміністративне правопорушення №522 від 10.12.2024 (а.с.29); пояснення ОСОБА_1 від 10.12.2024, відповідно до якого свою провину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не визнав, зазначив, що не оновив дані бо не знав законодавства (а.с.28); оскаржувана Постанова за №3678 від 17.12.2024 (а.с.26-27); паспортні дані на ім`я ОСОБА_5 (а.с.30 на звороті та 31); згода на обробку персональних даних (а.с.30).

Згідно матеріалів наданих відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 08.01.2025 копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було вручено 24.12.2024.

Судом встановлено, що до суду позивач звернувся 03.01.2025, на що вказує поштове відправлення, що додане до позову.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства належна правова поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі N 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі N 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі N 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі N 607/7987/17.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За ч. 3 вказаної статті настає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Отож диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, і передбачає вказівку про порушення вимог інших нормативно-правових актів.

Відповідно до Примітки до вказаної статті, положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Позивачеві інкримінується порушення вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 4 підпункту 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 р.

Відповідно до абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» , громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, а саме: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно абз. 4 підпункту 101 п.1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 30.12.2022 № 1487, у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану зобов`язані, зокрема уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 цього Положення визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Абзацом 11 пункту 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Крім того, порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів.

Процедура складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), передбачено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 (далі Інструкція).

Згідно з п. 3 розділу 2 Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 6 цього ж розділу Інструкції визначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 за №522, та оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані позивач не оновив, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних державний орган в особі відповідача не має доступу (не є держателем). З постанови не вбачається і не вказано, які саме відомості (персональні дані) не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії також як і не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей останнього в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

При цьому позивач зазначив, що з 21.03.2012 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 та з вказаного періоду не змінював своїх жодних даних (місця проживання, роботи, номера телефону, тощо), вказані обставини відповідачем не спростовано жодними доказами.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Окрім цього, права особи, яка притягується до відповідальності передбачено ст.268 КУпАП, у тому числі заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою.

Зі змісту протоколу слідує, що позивач вину не визнав, наполягав на розгляді справи за його присутності.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Окрім цього в силу ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч викладеному відповідач, ухвалюючи оскаржувану постанову, діяв всупереч вказаних законодавчих гарантій.

Отож суд приходить до висновку, що відповідачем не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи відносно нього, і таким чином позбавлено права на захист.

З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає оскаржуване позивачем рішення прийнято відповідачем без дотримання правомірної правової процедури, що є наслідком його скасування, а справу про адміністративне правопорушення слід закрити, у зв`язку із недоведеністю висунутого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, строк звернення до суду із даним позовом позивачем не пропущено, оскільки оскаржуване рішення відповідачем винесено у відсутність особи, яка притягується до відповідальності та позивачем отримано його 24.12.2024, тоді як до суду направлено даний позов засобами поштового зв`язку 03.01.2025.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., які підлягають з стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 5, 9, 72-77, 139, 241, 242, 246, 255, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 3678 від 01.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 17000 грн., а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 10-ти днів із дня його проголошення (ч. 4 ст. 286 КАС України) безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 );

Третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Світлана ШПОРТУН