Справа № 320/23671/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року справа №320/23671/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за № 50дп-24 від 03.04.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 та прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6» в частині притягнення заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури,

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань (Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки відповідача щодо фактів неналежного виконання прокурором ОСОБА_1 своїх службових обов`язків та порушення ОСОБА_1 вимог статті 100 КПК України та пункту 21 Порядку № 1140 в частині не ініціювання, після завершення обшуку 20.02.2023, питання про передачу на депозитний рахунок вилучених у ОСОБА_2 грошових коштів не ґрунтуються на реальних обставинах та є безпідставним з огляду на відсутність встановлення відповідачем вини позивача у відповідності до чинного законодавства.

Висновки Комісії про існування протиправних позаслужбових стосунків прокурора ОСОБА_1 із ОСОБА_3 й ОСОБА_2 та використання своїх службових повноважень і наявних за посадами можливостей в приватних інтересах вказаних осіб, вважає безпідставними, суб`єктивними, необґрунтованими та такими, що суперечать реальним обставинам справи.

Також наголошував, що у позивача був відсутній будь-який приватний інтерес щодо кримінального провадження № 0000038 від 14.06.2022, висновки Комісії у цій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Як наслідок, висновки відповідача щодо наявності ознак неналежного виконання службових обов`язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубого порушення правил прокурорської етики, що відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII є безпідставними та непідтвердженими, а рішення КДКП від 03 квітня 2024 року № 50дп-24 в частині накладення на заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури є протиправним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 2 липня 2024 року об 11:00 год.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши у відзиві, що спірне рішення ухвалено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Зауважено, що комісією вимоги Закону № 1697-VII дотримані належним чином, процедура здійснення дисциплінарного провадження і прийняття рішення не порушені, надано правову оцінку вчиненому позивачем проступку.

Висновок про вчинення дисциплінарного проступку ґрунтується на доказах, які наявні в матеріалах дисциплінарного провадження, а вид стягнення застосований з огляду на характер вчиненого проступку.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав про неправдивість зазначеної у відзиві інформації, аргументи та висновки відзиву стосуються дій чи обставин щодо третіх осіб та не стосується предмету позову, в той же час будь-яких реальних дій позивача, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, у відзиві не описано і доказів щодо їх вчинення до суду не надано.

Зауважено, що оскаржуване рішення винесене на підставі припущень, недостовірної інформації та не містить жодних реальних обставин вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а у відзиві дані обставини не спростовані.

Як наслідок, вважає, що позов є обґрунтованим, неспростовним і підлягає задоволенню.

У підготовчому засіданні 2 липня 2024 року судом оголошено перерву до 3 вересня 2024 року о 16:00 год.

У підготовчому засіданні 3 вересня 2024 року судом оголошено перерву до 17 вересня 2024 року о 16:00 год.

У підготовчому засіданні 17 вересня 2024 року відкладено розгляд справи до 29 жовтня 2024 року о 15:00 год.

У підготовчому засіданні 29 жовтня 2024 року судом оголошено перерву до 12 листопада 2024 року о 09:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 12 листопада 2024 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю актуальних даних про його місце проживання/перебування та місце роботи; закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 грудня 2024 року о 15:00 год.

У судове засідання 17 грудня 2024 року з`явилися повноважні представники позивача та відповідача.

Також, у судовому засіданні 17 грудня 2024 року за клопотаннями представників сторін судом вирішено подальший розгляд справи по суті здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі також - КДКП, Комісія) 02 жовтня 2023 року надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов`язків керівника Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про вчинення дисциплінарного проступку прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Цього дня за допомогою автоматизованої системи дисциплінарну скаргу розподілено члену Комісії ОСОБА_7 , яким 06 жовтня 2023 року прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-850дс-152дп-23 стосовно вказаних прокурорів.

За результатами перевірки 19 лютого 2024 року членом Комісії складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурорів, який із зібраними матеріалами передано на розгляду Комісії.

За наслідками розгляду висновку КДКП 03 квітня 2024 року ухвалено рішення № 50дп-24 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5 та 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - неналежне виконання службових обов`язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубе порушення правил прокурорської етики та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів дійшла висновків:

про доведеність фактів існування протиправних позаслужбових стосунків прокурора ОСОБА_1 із ОСОБА_3 й ОСОБА_2 та використання своїх службових повноважень і наявних за посадами можливостей в приватних інтересах вказаних осіб: «Так, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 свідомо вчинили комплекс узгоджених між собою та зі стороною захисту дій, спрямованих на убезпечення ОСОБА_2 та ОСОБА_8 від притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне виготовлення і реалізацію незаконно виготовлених підакцизних товарів, що було предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000038. На цім, використовуючи свої знання з кримінального права, кримінального процесу, засад діяльності прокуратури та обізнаність у обставинах кримінального провадження № 0000038, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 сприяли створенню підроблених доказів обвинувачення та забезпечили притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватої особи - ОСОБА_9 . Рішення та дії зазначених прокурорів створили у сторонніх осіб стійке враження свідомого, свавільного, всупереч закону використання працівниками прокуратури засобів кримінального процесу та службових повноважень і можливостей. Вказані дії вчинено ними упродовж тривалого часу. У сукупності така поведінка суттєво дискредитувала ОСОБА_1 і ОСОБА_6 як представників органів прокуратури, скомпрометувала звання прокурора та зашкодила авторитету прокуратури й держави в цілому»;

про доведеність фактів неналежного виконання прокурором ОСОБА_1 своїх службових обов`язків: «Так, виступаючи процесуальними керівниками у кримінальному провадженні № 0000038, свідомо порушуючи вимоги КПК України, Наказу № 309 прокурори ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від виконання повноважень прокурора самоусунулися, безпідставно перебрали на себе функції органу досудового розслідування й самостійно упродовж тривалого часу безпосередньо здійснювали розслідування у кримінальному провадженні № 0000038. Зазначені прокурори не вжили достатніх заходів до встановлення осіб, які фактично вчинили кримінальне правопорушення та, на порушення принципів законності, верховенства права, презумпції невинуватості забезпечили притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , який інкримінованого йому кримінального правопорушення не вчиняв, з чим достовірно обізнані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Унаслідок цього не виконано завдання кримінального провадження, не забезпечено захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень»;

про незабезпечення ОСОБА_1 , як заступником керівника окружної прокуратури, передачі матеріалів кримінального провадження № 0000038 до відповідної окружної прокуратури згідно із територіальною юрисдикцією;

про порушення ОСОБА_1 вимог статті 100 КПК України та пункту 21 Порядку № 1140 в частині не ініціювання, після завершення обшуку 20.02.2023, питання про передачу на депозитний рахунок вилучених у ОСОБА_2 грошових коштів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

Згідно частини другої статті 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» (далі також - Закон № 1697-VII).

Цим же Законом №1697-VII врегульовано порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Згідно зі статтями 44, 73, 77 Закону № 1697-VII тільки за КДКП закріплені повноваження здійснювати дисциплінарне провадження щодо прокурора.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (пункт 5). Положеннями статті 43 Закону №1697-VII визначено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Виправдання особи або закриття стосовно неї судом кримінального провадження не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та/або підтримання державного обвинувачення у цьому провадженні, крім випадків умисного порушення ним вимог законодавства чи неналежного виконання службових обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Дисциплінарне провадження включає такі етапи: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин четвертої статті 46 Закону № 1697-VII після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження за результатами перевірки.

Частина дев`ята статті 46 Закону №1697-VII передбачає, що перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується (частина десята статті 46 № 1697-VII).

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніше як за десять днів до дня проведення засідання.

Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).

Рішення в дисциплінарному провадженні відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає більшістю голосів від свого загального складу (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII, при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

За правилами частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора може бути накладено такі дисциплінарні стягнення: 1) догана, 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

З огляду на викладене вище вбачається, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора є повне доведення його вини в ході службового розслідування чи дисциплінарного провадження, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку, уточнення ступеня вини особи. Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

З матеріалів службового розслідування вбачаються встановлені відповідачем наступні обставини:

«На адресу керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області 14 червня 2022 року надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_1 про вчинення кримінального правопорушення директором ТОВ «Фрутберрі-Дніпро» ОСОБА_2 та ОСОБА_8, які, за викладеною в цьому листі інформацією, налагодили незаконне виробництво спирту та алкогольних напоїв на його основі.

За результатами розгляду повідомлення того самого дня прокурором ОСОБА_6 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та прокурором ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження за № 0000038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 204 КК України.

Постановою прокурора ОСОБА_1 від 14 червня 2022 року визначено склад групи прокурорів, старшим якої призначено прокурора ОСОБА_6 Останнім у цей же день винесено постанову про визначення підслідності та доручення здійснення досудового розслідування слідчим слідчого відділення поліції № 8 Дніпропетровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (далі - СВ ВП № 8).

Відповідно до постанови тимчасово виконувача обов`язків заступника начальника відділення поліції - начальника СВ ВП № 8 ОСОБА_20 від 16 червня 2022 року призначено групу слідчих, старшим якої визначено слідчого ОСОБА_19

Постановою прокурора ОСОБА_6 від 05 липня 2022 року здійснення подальшого досудового розслідування доручено детективам першого відділу Бюро економічної безпеки України.

Водночас надалі постановою першого заступника Генерального прокурора від 07 липня 2022 року здійснення подальшого досудового розслідування доручено СВ ВП № 8. Відповідно до пункту 3 цієї постанови її направлено до Дніпропетровської обласної прокуратури для організації нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Листом заступника керівника Департаменту Офісу Генерального прокурора від 08 липня 2022 року вищевказану постанову надіслано до Дніпропетровської обласної прокуратури, та далі начальником галузевого відділу обласної прокуратури її скеровано до Слобожанської окружної прокуратури.

Відповідно до постанови керівника Слобожанської окружної прокуратури Катеби О.А. від 25 липня 2022 року змінено групу прокурорів та до її складу включено прокурора ОСОБА_1 .

Постановою ОСОБА_1 від 21 вересня 2022 року змінено склад групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000038. Останній цією постановою призначив себе старшим групи прокурорів.

07 лютого 2023 року керівником окружної прокуратури Катебою О.А. вчергове змінено склад групи прокурорів та її старшим визначено прокурора ОСОБА_1 . Лише 02 березня 2023 року на виконання постанови першого заступника Генерального прокурора від 07 липня 2022 року заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури змінено склад групи прокурорів. Старшим у ній призначено прокурора галузевого відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Усупереч зазначеному вище рішенню керівництва Офісу Генерального прокурора та вимогам статей 36 і 216 КПК України прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прийнято рішення про подальше самостійне здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні без його направлення в передбаченому КПК України порядку до СВ ВП № 8 й таким чином продовжено його розслідування.

Під час досудового розслідування, яке тривало фактично упродовж десяти місяців, прокурорами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проігноровано вищевказані вимоги КПК України та керівництва Офісу Генерального прокурора й організовано та проведено низку слідчих та процесуальних дій, зокрема здійснено допити свідків, обшуки за місцем розташування виробництва та дислокації ТОВ «Фрутберрі-Дніпро», у помешканнях ОСОБА_2 та ОСОБА_8 й інших осіб, обшуки належних їм автотранспортних засобів тощо.

Так, під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_2 20 лютого 2023 року, серед іншого, вилучено готівкові кошти у сумі 553 300 грн, 137 720 доларів США та 2 360 євро, які прокурор ОСОБА_1 залишив у себе на тимчасове зберігання.

Попри особисте здійснення прокурорами ОСОБА_10 та ОСОБА_1 упродовж тривалого часу досудового розслідування, під час проведення слідчих та процесуальних дій, у тому числі з використанням негласних слідчих розшукових дій (далі - НСРД), у кримінальному провадженні не встановлено осіб, які безпосередньо вчинили кримінальне правопорушення. Водночас через побоювання ОСОБА_2 та ОСОБА_8 відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, за ініціативою й активної участі адвоката ОСОБА_3 , який надавав їм правову допомогу, та за домовленістю із прокурорами ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , вони ухвалили рішення про підшукування особи, яка б погодилася бути притягнутою до відповідальності за незаконне виготовлення та збут напоїв, виготовлених із порушенням технологічного процесу.

Про такий план ОСОБА_3 09 березня 2023 року повідомив ОСОБА_2 та для його реалізації визначив необхідність знайти сторонню особу, яка погодилася б взяти на себе таку відповідальність.

Згодом ОСОБА_3 за грошову винагороду запропонував ОСОБА_9 , який не був працівником ТОВ «Фрутберрі-Дніпро», повідомити правоохоронним органам неправдиву інформацію про те, що саме він, працюючи на цьому підприємстві, допустив порушення технологічного процесу виготовлення продукції на виробництві. Останній на цю пропозицію погодився.

З метою демонстрації ОСОБА_2 , що працівники прокуратури діють узгоджено із ним, ОСОБА_3 організував зустріч ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Так, 13 березня 2023 року, приблизно о 12.00 год, неподалік Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_1 зустрівся з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та пояснив останнім, які саме дії їм необхідно вчинити, які документи підготувати з метою уникнення відповідальності. Він гарантував, що дії особи, яка заявить про вчинення нею кримінального правопорушення, буде кваліфіковано за частиною другою статті 204 КК України, й надалі між цією особою та прокурором укладиметься угода про визнання винуватості та суд звільнить її від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Далі за ініціативи ОСОБА_3 погодженої з ОСОБА_2 , останнім у березні 2023 року виготовлено документи, з яких випливало, що ОСОБА_9 з лютого 2022 року працює технологом на підприємстві ТОВ «Фрутберрі-Дніпро» та які могли засвідчити, що нібито саме ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, яке є предметом розслідування у кримінальному провадженні № 0000038. Підроблені документи надано до окружної прокуратури

Окрім того, ОСОБА_3 за сприяння ОСОБА_2 заздалегідь підготовлено тексти допитів як свідків осіб, які працювали на підприємстві ТОВ «Фрутберрі- Дніпро» та погодилися надати неправдиві показання про те, що ОСОБА_9 нібито працював технологом на цьому підприємстві й саме ним вчинено незаконні дії з підакцизними товарами.

Бувши обізнаним про вищевказані обставини, не встановивши особу, яка фактично вчинила кримінальне правопорушення, прокурор ОСОБА_6 за сприяння прокурора ОСОБА_1 склав повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яке 21 березня 2023 року погодив та підписав старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 .

До цього будь-яких слідчих дій за участі ОСОБА_9 для з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення у кримінальному провадженні не проводилося.

Далі ОСОБА_6 самостійно, без узгодження зі старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , виніс постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення із частини третьої на частину другу статті 204 КК України.

Також прокурором ОСОБА_6 за власної ініціативи, без доручення прокурора ОСОБА_4 , самостійно підготовлено та 30 березня 2023 року особисто затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204 КК України.

На виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначений обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування прокурор ОСОБА_1 30 березня 2023 року, виконуючи свої адміністративні функції заступника керівника прокуратури, направив до Бабушкінського районного суду для розгляду по суті.

Далі прокурор ОСОБА_6, діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_1 , ОСОБА_11 ОСОБА_2 , без узгодження в установленому порядку правової позиції зі старшим групи прокурорів та керівником Слобожанської окружної прокуратури 02 травня 2023 року уклав угоду про визнання винуватості з ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_6 без узгодження в установленому порядку та без отримання доручення/вказівки старшого групи прокурорів 04 та 17 травня 2023 року взяв участь у судових засіданнях, під час яких заявив до суду клопотання про розгляд питання щодо затвердження укладеної ним з обвинуваченим ОСОБА_9 угоди про визнання винуватості, а також клопотання про долучення до матеріалів судової справи матеріалів кримінального провадження у повному обсязі. Унаслідок цього усі здобуті докази неправомірних дій, наявні у матеріалах кримінального провадження, залишилися виключно у суді.

Окрім того, прокурори ОСОБА_6 і ОСОБА_1 висновок про законність ухваленого судом першої інстанції вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 , не склали та до Дніпропетровської обласної прокуратури у встановленому порядку не надіслали.

Таким чином, за результатами проведеного прокурором ОСОБА_6 за участі прокурора ОСОБА_1 досудового розслідування до кримінальної відповідальності притягнуто завідомо невинуватого ОСОБА_9 , а особи, які фактично вчинили кримінальне правопорушення, не встановлені.

18 травня 2023 року детективами НАБ України під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000347 у Слобожанській окружній прокуратурі проведено обшуки, під час яких виявлено та вилучено окремі оригінали та копії матеріалів у кримінальному провадженні № 0000038 та його наглядового провадження.

Зокрема, детективами НАБ України у приміщенні Слобожанської окружної прокуратури у службовому кабінеті прокурора ОСОБА_6 вилучено кошти на загальну суму 38 тис. грн, які упродовж тривалого часу безпідставно зберігалися як речові докази в кримінальному провадженні у сейфі та не були поміщені на депозитний рахунок. У службовому кабінеті прокурора ОСОБА_1 вилучено 28 тис. доларів США.

За результатами проведеного детективами НАБ України досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення: ОСОБА_6 - за частиною другою статті 28, частиною другою статті 372 КК України; ОСОБА_1 - за частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 28, частиною 2 статті 372 КК України, та ОСОБА_3 - за частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 27, частиною третьою статті 369, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною другою статті 372 КК України.

Відповідно до ухвал Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) ОСОБА_6 та ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застави відповідно. Також відповідно до постанов ВАКС і наказу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_1 відсторонено від займаних посад.»

З матеріалів справи вбачається, що після надходження дисциплінарної скарги про вчинення позивачем дисциплінарного проступку член КДКП, на якого розподілена ця скарга, виконав ряд дій, спрямованих на з`ясування обставин, викладених у скарзі, зокрема, витребував матеріали службового розслідування стосовно позивача, службову характеристику, запропонував позивачу надити пояснення тощо. Надалі цей член КДКП склав висновок, який був розглянутий на засіданні КДКП і став основою, на підставі якої повноважний склад дисциплінарного органу ухвалив оскаржене рішення.

Суд зазначає, що в контексті встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин, адміністративний суд крізь призму вимог статті 2 КАС України може оцінити повноту дослідження та врахування відповідним дисциплінарним органом усіх фактів та обставин, які ним з`ясовувались щодо діянь особи у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, суворості обраного дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок на предмет їх достатності.

Зокрема, Верховний Суд виснував, що судовий контроль за реалізацією дискреційних повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів полягає у перевірці наявності законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення, додержання Комісією відповідної процедури дисциплінарного провадження, а також оцінці об`єктивності дослідження доказів у справі, додержання принципу рівності перед законом та безсторонності, якості викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття (рішення від 12 квітня 2018 року у справі № 9901/424/18, рішення від 19 серпня 2018 року у справі № 9901/55/18 тощо).

Вказана позиція також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладена в справі № 9901/865/18 (постанова від 23 травня 2024 року).

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, приймаючи рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, виходив з наявності у діях ОСОБА_1 ознак неналежного виконання службових обов`язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; грубого порушення правил прокурорської етики.

При цьому, слід зауважити, що для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 9901/86/19, провадження № 11-964заі19.

Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення, судом не встановлено існування доказів протиправних позаслужбових стосунків прокурора ОСОБА_1 із ОСОБА_3 й ОСОБА_2 , на які б посилалась Комісія, або мала їх у своєму розпорядженні.

Зокрема, висновки у спірному рішенні щодо цих обставин ґрунтуються на припущеннях, неперевіреній чи недостовірній інформації та за відсутності фактичних доказів.

В той же час, з матеріалів дисциплінарного провадження судом встановлено, що позивачем було пройдено психофізіологічне дослідження із застосуванням поліграфа, результати якого зафіксовані у довідці № 61 про результати психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа від 05 вересня 2023 року.

Відповідно до висновків результатів психофізіологічного дослідження позивача із застосуванням поліграфа:

- не мало місце вимагання або обіцянки, пропозиції, фактичне надання й отримання неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, повернення вилученого майна (автомобілі, документи, комп`ютерна техніка);

- кошти, які вилучили під час обшуків 20.02.2023 (137220 доларів США, -360 євро, 553300 грн. - приблизно 160 тис. доларів США) - реально повернуті адвокату ОСОБА_3;

- не знайшла свого підтвердження версія про те, що вилучені кошти залишились у працівників Слобожанської окружної прокуратури; були розподілені між працівниками прокуратури, служби безпеки, поліції і адвокатом ОСОБА_3; були передані працівникам Дніпропетровської обласної прокуратури або Офісу Генерального прокурора;

- зустріч ОСОБА_1 13 березня 2023 року з адвокатом ОСОБА_3 і ОСОБА_2 була підлаштована адвокатом ОСОБА_3, а версія, що вони зустрілися для того, щоб спланувати яким чином ОСОБА_2 можливо уникнути кримінальної відповідальності шляхом притягнення до кримінальної відповідальності замість нього підставної особи - не знайшла свого підтвердження;

- не виявлено ознак участі ОСОБА_1 у підміні реальних винуватих на завідомо невинуватого ОСОБА_9 , відповідно, ОСОБА_1 не виконував ролі: організатора, пособника, виконавця, у т.ч. не планував і не розробляв разом із своїм керівництвом, а також адвокатом ОСОБА_3 змісту неправдивих показань осіб про нібито роботу ОСОБА_9 у ТОВ «Фрутберрі-Дніпро»;

- адвокат ОСОБА_3 не домовлявся і не надавав обіцянку передати ОСОБА_1 , або іншим прокурорам грошові кошти у сумі 20 000 доларів США або їх частку, які ОСОБА_3 одержав 18 травня 2023 року від ОСОБА_2 ;

- стосунки ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000038 не носять ознак того, що мали місце: посередництво для отримання неправомірної вигоди у цьому та інших кримінальних провадженнях; пропозиції працівникам прокуратури від ОСОБА_3 сфальсифікувати кримінальне провадження і ініціювати обшуки для отримання неправомірної вигоди. ОСОБА_1 не повідомляв адвоката ОСОБА_3 про те, що 20.02.2023 плануються обшуки.

Однак, зазначені результати психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа безпідставно не взято до уваги Комісією та не надано жодної оцінки таким доказам.

З приводу використання Комісією, в якості доказу вини позивача, копії протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 16 березня 2023 року, без дослідження самого запису, який був покладений в основу створення зазначеного протоколу, про що наполягав ОСОБА_1 в процесі розгляду скарги, то суд вважає, що такі дії не мають легітимної мети та не забезпечують всебічного й об`єктивного здійснення дисциплінарного провадження, що несе за собою наслідком спотворення обставин і винесення відповідачем оскаржуваного рішення на підставі припущень.

На підставі викладеного суд наголошує, що Комісією зроблено висновок про існування у позивача приватного інтересу щодо кримінального провадження № 0000038 від 14 червня 2022 року за відсутності повної оцінки та дослідження наявних доказів, та без обґрунтувань не взяття до уваги доказів та клопотань зі сторони позивача.

Під час розгляду справи позивачем заперечено факт прийняття ним будь-якого процесуального рішення у кримінальному провадженні №0000038 від 14 червня 2022 року, за час коли старшим групи прокурорів був прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 , а також факт здійснення ним самостійно досудового розслідування в ньому.

Дослідивши матеріали дисциплінарного провадження, судом не встановлено обставин прийняття позивачем будь-якого процесуального рішення у кримінальному провадженні №0000038 від 14 червня 2022 року, окрім: визначення 14 червня 2022 року групи прокурорів, які здійснюють нагляд за досудовим розслідуванням, у складі: ОСОБА_6 (старший групи), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; зміни 21 вересня 2022 року групи прокурорів, у зв`язку зі зміною кадрового складу (прокурор ори ОСОБА_12 , ОСОБА_13 переведені до органів прокуратури Полтавської області), на: ОСОБА_1 (старший групи), ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; підписання супровідного листа про скерування обвинувального акту до суду, як і не встановлено обставин підписання або вручення позивачем повідомлення про підозру, зміни підозри, обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000038 від 14 червня 2022 року.

На підставі викладено, суд вважає непідтвердженим належними та допустимими доказами висновок у спірному рішенні комісії щодо перебирання позивачем на себе функції органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 14 червня 2022 року, як і не встановлено факту самостійного упродовж тривалого часу безпосереднього здійснення розслідування ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні.

З приводу тверджень відповідача про те, що позивач не вжив достатніх заходів для встановлення осіб, які фактично вчинили кримінальне правопорушення, суд вказує, що вони є суперечливими та необґрунтованими, оскільки в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, крім того, як встановлено судом з 02 березня 2023 року заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_18 прийнято рішення змінити групу прокурорів і долучено до неї прокурорів вищевказаного відділу, визначивши старшим прокурором групи прокурорів - прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4.

Матеріалами дисциплінарного провадження підтвердженого, що 21 березня 2023 року старшим прокурором групи прокурорів - прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 було повідомлено ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

В той же час, в оскаржуваному рішенні Комісії зазначено, що прокурор ОСОБА_6 за сприяння прокурора ОСОБА_1 склав повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яке 21 березня 2023 року погодив та підписав старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_4.

Аналізуючи зміст рішення Комісії та досліджуючи матеріали дисциплінарного провадження, судом не встановлено фактичних доказів обставинам сприяння прокурором ОСОБА_1 складанню повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яке 21 березня 2023 року погодив та підписав старший групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 , ані доказів таких подій, що свідчить про використання відповідачем у оскаржуваному рішенні припущень, не підтверджених тверджень, що є недопустимим.

В оскаржуваному рішенні Комісією зазначено, що ОСОБА_1 скеровано до суду складений та затверджений прокурором ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_9 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038.

Поряд з цим, суд вважає слушними доводи позивача, що доручення старшого прокурора групи прокурорів ОСОБА_4 на відкриття матеріалів досудового розслідування має наслідком виключно складання обвинувального акту в порядку ст. 291 КПК України, надання його копії сторонам досудового розслідування та передання до суду в порядку ст. 293 КПК України, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні в порядку ст. 290 КПК України, жодної іншої альтернативної процесуальної дії окрім звернення до суду з обвинувальним актом (клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) чинним КПК України не передбачено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що після підписання та вручення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000038 від 14 червня 2022 року прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6, у позивача, як заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області були відсутні правові підстави для не підписання супровідного листа про передання обвинувального акту до суду.

При цьому, відповідач безпідставно ототожнює підписання позивачем супровідного листа з доведенням факту щодо використання останнім службових повноважень і наявних за посадами можливостей в приватних інтересах.

З матеріалів дисциплінарного провадження судом встановлено, що відповідно до Наказу керівника Слобожанської окружної прокуратури № 7 від 04 квітня 2023 року «Про розподіл обов`язків між керівництвом та працівниками Слобожанської окружної прокуратури» за позивачем, як заступником керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області встановлено закріплений перелік обов`язків.

Згідно з матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що на виконання вимог ч. 7 ст. 216 КПК України старшим групи прокурорів ОСОБА_6 визначено підслідність у кримінальному провадженні за ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та передано матеріали кримінального провадження до відділення поліції. В свою чергу, 16 червня 2022 року т.в.о. заступника начальника відділення поліції - начальником СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 визначено групу слідчих та старшого групи слідчих (ОСОБА_19), які здійснювали досудове розслідування вказаного кримінального провадження. У зв`язку з відсутністю на території Дніпропетровської області органів Бюро економічної безпеки України, старшим групи прокурорів ОСОБА_6 22 червня 2022 року визначено підслідність та доручено здійснення досудового розслідування детективам першого відділу детективів захисту економіки у фіскальній сфері Бюро економічної безпеки України, та матеріали кримінального провадження передано до прокуратури Дніпропетровської області для скерування до Генеральної прокуратури, а 05 липня 2022 року старшим групи прокурорів ОСОБА_6 було внесено відповідні відомості до ЄРДР щодо визначення підслідності за першим відділом детективів захисту економіки у фіскальній сфері БЕБ України.

За рішенням першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_21 07 липня 2022 року кримінальне провадження №0000038 повернулося для здійснення досудового розслідування до ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у зв`язку з неефективністю. У подальшому керівником Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області визначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_6 (старший групи), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено чинних норм КПК України, відповідно до яких передбачена зміна прокурора (групи прокурорів) - процесуального керівника, у випадках зміни органу досудового розслідування, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість висновків Комісії у зазначеній частині.

Також, твердження Комісії про порушення ОСОБА_1 вимог статті 100 КПК України та пункту 21 Порядку № 1140 в частині не ініціювання після завершення обшуку 20 лютого 2023 року питання про передачу на депозитний рахунок вилучених у ОСОБА_2 грошових коштів, суд вважає недоведеними та безпідставними.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що висновки щодо неналежного виконання прокурором ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, наявність будь-якого приватного інтересу та використання ним своїх службових повноважень і наявних за посадами можливостей в приватних інтересах є непідтвердженими та безпідставними.

Також слід наголосити, що висновок складено за відсутності висвітлення та оцінки всіх доказів, які, зокрема, надавав та наполягав на них позивач під час здійснення дисциплінарного провадження, а тому спірне рішення відповідача не може вважатись вмотивованим та об`єктивним.

Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за № 50дп-24 від 03.04.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 та прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 » в частині притягнення заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що при зверненні позивача до суду з даним позовом, останній був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак, позивачем не понесено судових витрат, з огляду на що такі судові витрати в порядку ст. 139 КАС України не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас, представником позивача в судових дебатах зазначено про подання документів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення розміру витрат на правову допомогу, про які зазначав представник позивача.

Між тим, суд зазначає, що 22.12.2024 року через електронну підсистему «Електронний суд» представником позивача надіслано до суду заяву про долучення доказів на підтвердження витрат на правову допомогу.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи заяву по суті щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в межах заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

В контексті наведеного положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №813/1966/18.

Пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (далі-клієнт) з однієї сторони та адвокатом Пащенко Вікторією Ігорівною (далі-адвокат) укладено 1 травня 2024 року Договір №1 про надання правової допомоги.

Пунктом 2 Договору визначено, що за цим Договором Адвокат зобов`язується надати послуги Клієнту щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, в тому числі, але не виключно, зокрема: представництво інтересів Клієнта у судах будь-якої юрисдикції першої, апеляційної та касаційної інстанції, в тому числі, Верховному Суді, Конституційному Суді України, Вищому антикорупційному суді.

Пункт 3 Договору визначає, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю Адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів Клієнта; особливі або додаткові вимоги Клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин Адвоката з Клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка репутація Адвоката. За падання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт авансовано сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову відповідно до домовленості сторін. За домовленістю з Клієнтом оплата гонорару Адвоката може здійснюватися у погодинному розрахунку за час роботи Адвоката, або за конкретну дію Адвоката, вчинену на замовлення, за дорученням або в інтересах Клієнта.

Матеріали справи містять Рахунок №1 від 01 травня 2024 року про надання юридичних послуг адвокатом Пащенко В.І. за Договором №1 про надання правової допомоги від 01 травня 2024 року, на загальну суму 20 000,00 грн (без ПДВ), в якому: вартість 1 год. робіт по складанню процесуальних документів, аналізу документів чи проблемного питання, участі у судовому засіданні становить-1500,00 грн., вартість 1 год. робіт по направленню кореспонденції, ознайомлення з матеріалами справи становить-500 грн., вартість послуг щодо виїзного засідання за межі м.Дніпра за день роботи становить- 8 000,00 грн.

Згідно виписки АТ «УКРСИББАНК» платником ОСОБА_1 01.05.2024 року здійснено оплату рахунку №1 від 01.05.2024 року про надання юридичних послуг у розмірі 20 000,00 грн.

До заяви про надання доказів понесених судових витрат представником позивача надано копію Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20 грудня 2024 року №20/12/24 за Договором №1 про надання правової допомоги від 01.05.2024, з якого вбачається, що Адвокатом надавались наступні послуги:

- підготування та подання до Київського окружного адміністративного суду позовної заяви ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення за № 50дп-24 від 03.04.2024 - 4 год. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 6 000,00 грн.;

- ознайомлення з відзивом та матеріалами дисциплінарного провадження № 07/3/2- 850дс-152дп-23 - 2 год. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 3 000,00 грн.;

- підготування та подання до Київського окружного адміністративного суду відповіді на відзив у справі № 320/23671/24 - 1 год. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 1 500,00 грн.;

- підготування та направлення адвокатських запитів з метою отримання доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення за № 50дп-24 від 03.04.2024 - 2 год. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 3 000,00 грн.;

- підготування та подання до Київського окружного адміністративного суду додаткових пояснень у справі № 320/23671/24 - 30 хв. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму 750,00 грн.;

- участь у судових (підготовчих) засідання за межами м. Дніпра у справі №320/23671/24: 02.07.2024; 03.09.2024; 17.12.2024 - 3 дня робити (ціна 8 000,00 за повний день роботи) на загальну суму - 24 000,00 грн.;

- участь в підготовчих засідання у справі № 320/23671/24 в режимі відеоконференції 29.10.2024 (з 14:55 год. до 15:10 год.); 12.11.2024 (з 09:05 год. до 09:20 год.) -40 хв. (ціна 1 500,00 грн. за годину роботи) на загальну суму - 1 000,00 грн.

Загальна вартість послуг адвоката склала 39 250,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок).

Також, в Акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) зазначено, що сторони погодили, що час витрачений адвокатом на ведення справи понаднормово (більше ніж визначено у рахунку № 1 від 01.05.2024), додатково не тарифікується і Клієнтом не оплачується, окрім послуг щодо виїзного засідання за межі м. Дніпра за день роботи. Гонорар визначено у фіксованому розмірі 20 000,00 грн.

Також, сторони погодили, що час витрачений адвокатом на виїзні засідання за межі м. Дніпра за день роботи включаються до даного рахунку та додаткового не оплачуються Клієнтом.

З вищевикладеного вбачається, що адвокатом Пащенко Вікторією Ігорівною надано комплекс юридичних послуг, пов`язаних з представництвом позивача в адміністративному спорі, вартість яких становить 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

Надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом справи, судом встановлено, що такі види послуг Адвоката, як: ознайомлення з відзивом та матеріалами дисциплінарного провадження № 07/3/2- 850дс-152дп-23, підготування та направлення адвокатських запитів з метою отримання доказів у справі не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів по справі (позовної заяви та відповіді на відзив).

Суд вважає, що вищевказані послуги, надані адвокатом, не відповідають критерію «неминучості» та охоплені за свою суттю іншими послугами, а тому не підлягають розподілу.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд також зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В контексті викладеного, проаналізувавши матеріали справи, предмет позову, його ціну та складність спору, враховуючи заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що сума 20 000,00 грн не є співмірною, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн, що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав наведених вище.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення -задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за № 50дп-24 від 03.04.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 та прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6» в частині притягнення заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, адреса: 04050, м.Київ, вул.Юрія Іллєнка, 81-б) витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26 лютого 2025 року.

Суддя Кочанова П.В.