Справа № 400/11895/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 р. № 400/11895/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Краматорський район, Донецька область, 84122, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54008,

провизнання протиправним та скасування рішення від 11.12.2024 № 11; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2024 № 11 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївські області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 3/2-2121/24;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 згідно суддівської винагороди, що зазначена у довідці територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївські області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 3/2-2121/24, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2024 в сумі 3028 грн, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги позивач умотивував тим, що у 2016 році він був звільнений у відставку з посади судді Миколаївського районного суду Миколаївської області і на даний час отримує щомісячне довічне грошове утримання. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 400/7879/24 територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області видало довідку від 29.11.2024 № 3/2-2121/24 про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2024 з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028,00 гривні. 05.12.2024 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок свого щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі вищезазначеної довідки, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення від 11.12.2024 № 11 про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії. Це рішення відповідач умотивував тим, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для визначення базового посадового окладу судді у 2023 році необхідно застосовувати 2102,00 гривні. На переконання позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2024 № 11 є протиправним, оскільки органи Пенсійного фонду України зобов`язані були перерахувати його щомісячне довічне утримання судді у відставці з базового розміру посадового окладу судді у 2024 році від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який установлений абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а саме: в розмірі 3028,00 гривні.

У відзиві на позовну заяву від 02.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заперечило проти позову і просило в його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відзив аргументовано тим, що відповідно до законів України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» і «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для визначення базового розміру посадового окладу судді відповідно з 01.01.2020, з 01.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023 та з 01.01.2024 підлягав застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 гривні. Тобто у 2024 році розмір суддівської винагороди на відповідній посаді не змінився у порівняні з 2020, 2021, 2022, 2023 роками. Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2024 № 11 є правомірним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву від 17.01.2025 також просило відмовити в задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначило, що заяву позивача про перерахунок його щомісячного довічного утримання судді у відставці розглянуло за екстериторіальним принципом на підставі постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961. Відповідач також закцентував увагу на тому, що відповідно до законів України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» і «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для визначення базового розміру посадового окладу судді відповідно з 01.01.2020, з 01.01.2021, з 01.01.2022, з 01.01.2023 та з 01.01.2024 підлягав застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 гривні. Разом з тим, у довідці територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївські області від 29.11.2024 № 3/2-2121/24 суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 була обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 гривні.

23.12.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Миколаївського районного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 2016 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі № 400/7879/24, яке набрало законної сили 12.12.2024, позов позивача до територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області задоволено, зокрема, зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області виготовити та видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 р. № 3-1, про розмір суддівської винагороди працюючого судді з 1 січня 2024 р., виходячи із встановленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області видало позивачу Довідку від 29.11.2024 № 3/2-2121/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі Довідка від 29.11.2024), в якій грошове утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 обчислене виходячи із прожиткового мінімуму в розмірі 3028,00 гривні.

05.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням Довідки від 29.11.2024.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсій відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

11.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення № 11 про відмову в перерахунку пенсії (далі Рішення від 11.12.2024) у зв`язку з тим, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн, тобто на рівні 2020 року.

Вважаючи Рішення від 11.12.2024 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Так, він переконаний, що відповідачі порушили його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Отже, Основний Закон України містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У преамбулі Закону № 1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, розмір суддівської винагороди визначений Законом № 1402-VIII, який з огляду на свою назву, так і сферу правового регулювання, означену в преамбулі, є законом про судоустрій в значені частини другої статті 130 Конституції України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21.

За частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з рішенням Конституційного Суду від 11.03.2020 № 4-р/2020 діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною третьою статті 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Отже, Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Також цим Законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Абзацом п`ятим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривні.

Натомість абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 гривні.

Відтак між нормами пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII, з одного боку, і абзацом п`ятим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з іншого боку, наявна колізія щодо розміру прожиткового мінімуму, який підлягає застосуванню при визначенні базового розміру посадових окладів суддів місцевих судів.

У рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Водночас у рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р (ІІ)/2020 наголошено на тому, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість (абзац другий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону № 1402-VIII, як спеціальні норми, а не норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», як загальні норми.

Отже, для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлений на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначив розрахункову величину посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розміри якого встановлено на 01.01.2024 (3028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн), на підставі відповідно абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є неправомірною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21 та від 21.09.2023 у справі № 380/25627/21.

Тому твердження відповідачів про те, що з 01.01.2020 базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного суду відповідно до законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» і «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не змінився і становить 2102,00 грн, є необґрунтованим і суперечить чинному законодавству.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 на підставі Довідки від 29.11.2024, в якій грошове утримання судді у відставці обчислене виходячи із прожиткового мінімуму в розмірі 3028,00 гривні.

Як наслідок, Рішення від 11.12.2024 є протиправним і підлягає скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 16.12.2024 № 0.0..1 підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову. Оскільки цим рішенням позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 605,60 грн з кожного (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Словянськ, Краматорський район, Донецька область, 84122; ) і Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2024 № 11 «Про загальнообов`язкове державне страхування гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 згідно суддівської винагороди, що зазначена у довідці територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївські області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.11.2024 № 3/2-2121/24, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2024 в сумі 3028 грн, та з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Словянськ, Краматорський район, Донецька область, 84122; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 26 лютого 2025 року