Справа № 608/1445/24
Суддя: Запорожець Л. М.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Справа № 608/1445/24

Номер провадження2-а/608/9/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Фаштиковської М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного Управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень посилаючись на те, що Постановою поліцейського відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, сержанта поліції Сафроняка Михайла Васильовича ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 його - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 10.05.2024 о 18 годині 58 хвилин, у с. Торське, на дорозі М19 432, він керував транспортним засобом ВАЗ 21101 - 110 01, державний номерний знак НОМЕР_1 , поза населеними пунктами без увімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів чим порушив п.п 9.8 Правил дорожнього руху України, зокрема порушив п. 9 Правил дорожнього руху України - використання приладів (зовнішніх освітлювальних, попереджувальних сигналів) та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів. Постанову в той же день йому на руки не надав працівник поліції, а він отримав її по пошті 31.05.2024 року, згідно із вхідним штемпелем на конверті відділення поштового зв`язку Чортків-1.

Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав:

10 травня 2024 року близько 19 години, він з дружиною їхали у власному автомобілі ВАЗ 21101 - 110 - 01 державний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненим ближнім світлом фар та пристебнутими пасками безпеки, по автомобільній дорозі М-19 Доманове - Ковель - Чернівці -Тереблече М19 в районі с. Торське ,в напрямку міста Чортків.

Під час руху його автомобіль обігнав поліцейський автомобіль, білого кольору, Peugeot 301 номерний знак НОМЕР_2 та знизивши швидкість, зупинився на проїзній частині перед їх автомобілем. Він зупинив автомобіль на проїзній частині дороги, хоча жодних сигналів чи жестів з боку працівників поліції про зупинку автомобіля, не було. Зі службової поліцейської машини білого кольору, Peugeot 301 номерний знак НОМЕР_2 , вийшло троє людей, один у військовій формі і двоє у поліцейській формі, у одного із працівників поліції була зброя. Працівник у військовій формі залишився біля поліцейського автомобіля, один з працівників поліції підійшов до їх автомобіля і сказав, що він сержант поліції ОСОБА_2 , проте службового посвідчення працівника поліції не надав. Інший працівник поліції, зі зброєю, не представився і не надав службового посвідчення. Його автомобіль весь цей час знаходився на проїзній частині дороги, що створювало для них небезпеку наїзду інших автомобілів, оскільки на автомобільній дорозі, в кожному напрямку руху тільки по одній полосі і практично відсутні узбіччя.

Причиною зупинки автомобіля ВАЗ 21101 - 110 - 01 державний номерний знак НОМЕР_1 поліцейським ОСОБА_2 було названо - порушення Правил дорожнього руху, зокрема, що він кермував автомобілем, без увімкненого ближнього світла фар, за межами населених пунктів.

Оскільки на його автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, він заперечив, та в доказ заявив клопотання, щоб поліцейський ОСОБА_2 надав свідків порушення ним Правил дорожнього руху України.

Сержант поліції ОСОБА_2 повідомив, що якщо на відео - реєстраторі він знайде порушення під час руху нашого автомобіля на іншій ділянці дороги та в інший час, тоді нас притягнуть до адміністративної відповідальності. Жодних аргументованих (законних) причин зупинки його автомобіля ВАЗ 21101 - 110 - 01 державний номерний знак НОМЕР_1 , поліцейським не озвучено, оскільки автомобіль рухався із увімкненим ближнім світлом фар, що зафіксовано службовою нагрудною камерою поліцейського під час його виходу із автомобіля, після зупинки працівниками поліції та надання посвідчення водія та технічного паспорта на свій автомобіль, які він пред`явив на вимогу поліцейського. На відеореєстраторі видно, що сержант поліції Сафроняк М.В. намагається знайти докази і через кілька хвилин знаходить відеозапис з іншої ділянки дороги, без прив`язки до дорожніх знаків та населеного пункту. Також йому не повідомлено, яким технічним засобом, та на якій ділянці дороги, і в який проміжок часу проведено той відеозапис. Під час винесення постанови поліцейський не врахував його аргументи та заперечення, а тому він відмовився від підпису.

10 травня 2024 року, під час зупинки працівниками поліції автомобіля, біля населеного пункту с.Торське Чортківського району Тернопільської області, на автомобільній дорозі М-19 Доманове - Ковель - Чернівці -Тереблече , на його автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, у зв`язку з чим він заперечував проти винесення інспектором поліції постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, йому не було надано можливості надати свої пояснення та заперечення стосовно суті інкримінованого адміністративного правопорушення, більш того, в самій постанові взагалі відсутнє місце для надання таких заперечень та пояснень.

Вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт моїх неправомірних дій. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Про його право на захист, на надання письмових пояснень чи клопотань, залучення законних представників чи адвоката сержантом поліції Сафроняком М.В., під час винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, його не повідомлено. Як і не повідомлено, яким технічним засобом, в який час, та на якій ділянці автомобільної дороги М-19 Доманове - Ковель - Чернівці Тереблече, проведено відеозапис.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» Національна поліція України діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану національна поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Скасувати постанову, винесену поліцейським відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківськогого районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Сафроняком Михайлом Васильовичем, серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на нього - ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, як незаконну, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовну заяву підтримує, просить задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився. Раніше подано відзив на позов, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позов не визнає, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі, рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К /9901/1403/17.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (8иотіпеп V. Ріпіапсі), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що «хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення)».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Всупереч цьому, постанова не містить посилання на такий доказ, як відеофіксацію вчиненого адміністративного правопорушення, а з доданого відповідачем диску до відзиву не можливо встановити його походження, час, місце та на який пристрій здійснювалась відеофіксація, а тому визнати доданий диск, як належний та допустимий доказ у справі, суд не має підстав.

Крім того, з відеозапису на диску не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки на ньому взагалі відсутній запис частини руху автомобіля, а фіксація починається з місця, коли автомобіль стоїть нерухомо та відсутні будь-які свідки чи інші докази, які б підтвердили чи спростували подію правопорушення.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З метою перевірки доводів позивача ОСОБА_1 , викладених в позовній заяві, в запереченні на відзив відповідача, представник відповідача чи поліцейський, що виносив постанову до суду не з`явились, вказані особи обмежились поданням відзиву на позовну заяву без надання особистих пояснень та доказів винуватості особи та у відзиві зазначено про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністартивного правопрушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготвуватись до захисту) та принципу рівності сторін процессу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого протии нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правоворушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення ( Справа Лучанінова протии України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованою в Мінюсті України 10.11.2015 року за № 1408/27853 (надалі - Інструкція).

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 2, 4, 5, 8 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до п. 9 Розділу III Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідачем також не доведено того факту, що поліцейським було надано позивачу ОСОБА_1 копію оскаржуваної ним постанови на місці зупинки, а тому є підстави для поновлення строку оскарження постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року.

Крім цього, згідно правового висновку викладеного в Постанові КАС ВС від 08.07.2020р. №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення, за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень (у даному випадку - поліцейського) буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення порушення Правил дорожнього руху України, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Представник відповідача та поліцейський, що виніс постанову до суду не з`явився, та не довели перед судом переконливість заперечень проти позову, поданих у відзиві.

Жодних доказів щодо руху автомобіля під керуванням позивача ОСОБА_1 в с. Торське поза населеним пунктом, без увімкненого ближнього світла фар в часі і місці, зазначеному в постанові серії ЕНА № 2116849, суду подано не було, як і будь- яких інших належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість особи ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису такі докази також не вбачаються, тому суд приходить до висновку, що вони є відсутніми.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Таким чином, постанова серії ЕНА № 2116849, винесена 10.05.2024 року поліцейським відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Сафроняком Михайлом Васильовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є необгрунтованою, а відповідно незаконною, а тому підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення - до закриття, а відповідно позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 242-246, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень - задоволити.

Поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Скасувати постанову, винесену поліцейським відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківськогого районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Сафроняком Михайлом Васильовичем, серії ЕНА № 2116849 від 10.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, як незаконну, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 27 лютого 2025 року.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1445/24

Рішення набрало законної сили " " _____________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " _____________ року.

Секретар: