Справа № 320/55465/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року справа №320/55465/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, викладену у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.10.2024 року №42468-42543/0-02/8-2600/24, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність відмови відповідача у нарахуванні та виплаті їй компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною їх виплатою за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось з вини пенсійного органу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/55465/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/55465/23 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

В матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Відповідно до розпорядження про призначення пенсії, з 2017 року її перерахунок не здійснювався, хоча застосовувалися нові коефіцієнти збільшення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно з розділом розпорядження «Розрахунок заробітку для обчислення» до пенсії позивача застосовано середній заробіток за три попередні роки (2014 2016) у розмірі 3764,40 грн. Внаслідок цього розмір її пенсії залишався незмінним 14 047,87 грн до 2024 року.

Листом від 18.07.2024 представник ОСОБА_1 направив на адресу відповідача лист, в якому просив нарахувати та виплати заборгованість, що виникла через незастосування відповідних коефіцієнтів під час щорічної індексації.

У відповіді від 06.08.2024 № 31353-31382/0-02/8-2600/24 відповідач повідомив, що з 2019 року щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати:

з 01.03.2019 1,17 (заробіток 4404,35 грн),

з 01.05.2020 1,11 (4888,83 грн),

з 01.03.2021 1,11 (5426,60 грн),

з 01.03.2022 1,14 (6186,32 грн),

з 01.03.2023 1,197 (7405,03 грн),

з 01.03.2024 1,0796 (7994,47 грн).

Станом на 01.03.2024 розмір пенсії ОСОБА_2 становив 20 338,73 грн.

Розпорядженням від 05.08.2024 відповідач здійснив перерахунок пенсії із застосуванням показника 7994,40 грн. Проте за попередні роки (з 01.03.2019 по 01.03.2024) була нарахована заборгованість, яка виплачена 22.08.2024 у сумі 140 775 грн.

10.10.2024 представник позивача направив лист (вх. № 42543/0-2600-24) із вимогою виплатити компенсацію відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У відповіді від 30.10.2024 № 42468-42543/0-02/8-2600/24 відповідач надав інформацію про показники перерахунку, проте не обґрунтував відмову чи згоду на виплату компенсації.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що її права порушені, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.

Тому у випадку ненарахування та невиплати відповідачем сум пенсії, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно-правовим актом обов`язку здійснити виплату належних позивачу сум.

Суд зазначає, що норми пункту 3 Постанови №103 від 21.02.2018 та частини другої пункту 1 Постанови №1088, що набрала чинності із 01.01.2020, передбачали поетапну виплату позивачу перерахованої за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 суми пенсії.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно з розпорядженням, до пенсії позивачки застосовано середній заробіток за 2014 2016 роки 3764,40 грн, через що її розмір залишався незмінним (14 047,87 грн) до 2024 року. Представник Оганової направив претензію щодо належного перерахунку пенсії та виплати заборгованості через незастосування відповідних коефіцієнтів.

Так, у відповіді від 06.08.2024 № 31353-31382/0-02/8-2600/24 відповідач повідомив, що з 2019 року щорічно проводився перерахунок пенсій із коефіцієнтами: 1,17 (2019), 1,11 (2020, 2021), 1,14 (2022), 1,197 (2023), 1,0796 (2024), що відповідно збільшувало заробіток для обчислення пенсії з 4404,35 грн (2019) до 7994,47 грн (2024).

Таким чином Станом на 01.03.2024 пенсія ОСОБА_2 становила 20 338,73 грн, а розпорядженням від 05.08.2024 здійснено перерахунок із показником 7994,40 грн. За період 01.03.2019 01.03.2024 утворилася заборгованість, яка була виплачена 22.08.2024 у сумі 140 775 грн.

Відтак, право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виникло у позивача за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги у спосіб визнання протиправною відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, викладену у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.10.2024 року №42468-42543/0-02/8-2600/24, ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

Також суд дійшов висновку про задоволення похідних позовних вимог щодо зобов`язання відповідача розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання протиправними дій відповідача можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

При цьому, згідно частини другої статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Оскільки предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення вже нарахованих сум пенсій, не отриманих з вини органу Пенсійного фонду України, строк звернення до суду у даному випадку не пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено після надання представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення остаточного розрахунку та докази понесення таких судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, викладену у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.10.2024 року №42468-42543/0-02/8-2600/24, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2019 рік по 01.03.2024 рік.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.