Справа № 725/10734/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/725/112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення, в якому вказує, що постановою серії ЕНА№3398687 від 2 листопада 2024 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, однак вважає дану постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, в обґрунтування позову зазначає, його було безпідставно зупинено та в подальшому, за відсутності для того законних підстав, працівник поліції висловив йому незаконну вимогу пред`явити страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса. Разом з тим, він не виконав таку вимогу працівника поліції, оскільки взагалі у відповідача були відсутні підстави для зупинки його транспортного засобу, оскільки він не вчиняв ДТП та не порушував правил дорожнього руху, а відтак не був зобов`язаний пред`являти відповідний страховий поліс. Проте, не зважаючи на його заперечення та висловлення незгоди щодо причин зупинки, працівники поліції у встановленому законом порядку не повідомили його про дійсні причини зупинки транспортного засобу, які б надавали їм право на пред`явлення вимоги щодо перевірки страхового поліса та незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказував що станом на 2 листопада 2024 року у нього був наявний чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Зелена карта) № 92560666 від 22 жовтня 2024 року, однак правових підстав для його пред`явлення працівникам поліції він не убачав. До того, він особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до вимог чинного законодавства він звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Посилаючись на вказане, позивач просив суд визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА№3398687 від 2 листопада 2024 року.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, в якому вказує, що дії працівників поліції є законними, а позовні вимоги такими, які не підлягають задоволенню. Зокрема в обґрунтування своїх доводів зазначив, що 2 листопада 2024 року під час несення служби екіпажем патрульної поліції було здійснено перевірку по вкладці МТСБУ автомобіля марки Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду службового транспортного засобу, де під час перевірки встановлено, що станом на 1 листопада 2024 року на вищевказаний транспортний засіб чинний страховий поліс не знайдено, а тому на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено позивача, оскільки у працівників поліції з`явилася інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Крім того вказав, що після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився, повідомив причину зупинки та попросив пред`явити документи, зазначені у п. 2.1 ПДР та п. 2.4 а ПДР . Водій виконав законну вимогу поліцейського, надав посвідчення водія, однак відмовився надати чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або внутрішній електронний договір обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полі, заперечуючи законність причини зупинки. Після неодноразового роз`яснення водієві причин зупинки та не пред`явлення ним відповідного полісу, працівниками поліції було винесено постанову про притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Крім того, звернув увагу суду на те, що наданий позивачем до матеріалів позову поліс №92560666 від 22 жовтня 2024 року не можу бути доказом наявності у позивача на момент винесення щодо нього оскаржуваної постанови чинного страхового полісу, оскільки наданий ним поліс (Зелена картка) діє в інших країнах та його дія не поширюється на країну, де зареєстрований автомобіль, тобто на територію України. Таким чином вважає, що на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останній не мав чинного страхового поліса, а тому дії працівників поліції були законними та правомірними й відповідно підстави для скасування постанови відсутні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали поданий позов в повному обсязі та просили про його задоволення. При цьому суду пояснили, що при зупинці транспортного засобу позивача працівники поліції діяли з перевищенням наданих їм повноважень й відповідно здійснили зупинку автомобіля без наявності законних на те підстав. Також при зупинці автомобіля та пред`явленні вимоги щодо надання поліса страхування працівники поліції не повідомили причини зупинки, а тому позивач, який не вчиняв ДТП, а також іншого адміністративного порушення в сфері безпеки дорожнього руху не повинен був пред`являти поліс обов`язкового страхування. Проте, не зважаючи на його заперечення та висловлення незгоди щодо причин зупинки, працівники поліції у встановленому законом порядку не повідомивши його про дійсні причини зупинки транспортного засобу, які б надавали їм право на пред`явлення вимоги щодо перевірки страхового поліса, незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивач вказав, що він мав чинний поліс страхування (Зелена картка), а також, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, то відповідно до вимог чинного законодавства він звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а тому просив позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, вивчивши заяву позивача, відзив відповідача, дослідивши наявні докази в справі, заслухавши пояснення позивача та його представника й відповідно встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА№3398687 від 2 листопада 2024 року, водій ОСОБА_1 о 21 годині 32 хв. 2 листопада 2024 року у м. Чернівці по вул. Кобзарській, 70 керував автомобілем Opel Zafira, номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1 г Правил дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 як одну із підстав для його задоволення вказував, що оскільки відповідачем не поінформовано його про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених у ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», а тому вимоги посадової особи про пред`явлення документів, в т.ч. поліса страхування є неправомірними й відповідно він, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід зазначити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ч. 2 ст 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, в даному випадку на особливу увагу заслуговує ч. 2 ст. 77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зокрема, як убачається з матеріалів відеозапису, переглянутого в ході розгляду справи, причина зупинки транспортного засобу, яку оголосив працівник поліції на відеозапису під час роз`яснення причини зупинки транспортного засобу позивача, є те, що останні рухаючись позаду транспортного засобу позивача перевірили його по базі та виявили відсутність зареєстрованого в системі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відомості про що наявні у матеріалах справи, а тому зупинивши автомобіль висловили позивачу вимогу з метою перевірки наявності полісу пред`явити його, однак позивач відмовився та вказувати на незаконність зупинки його транспортного засобу.

Зокрема, ОСОБА_1 запитав у чому причина зупинки транспортного засобу під його керуванням та працівник поліції вказав, що зупинив автомобіль на підставі пункту 3 частини 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та неодноразово роз`яснив, що ними було виявлено факт керування транспортним засобом без страхового поліса, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП й відповідно попросив пред`явити документи, у тому числі чинний страховий поліс. Разом з тим, як убачається з відео, позивач заперечив та вказав, що зупинка його транспортного засобу є незаконною, він не порушував правила дорожнього руху, не вчиняв ДТП та відмовився пред`являти поліс страхування. Після цього працівник поліції розпочав розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Роз`яснивши процесуальні права, було проведено розгляд справи та винесено постанову. Після завершення розгляду справи, позивач відмовився від підпису.

Так, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Крім того, п.1.3 Правил дорожнього руху , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язок водія мати при собі страховий поліс також встановлено п. 2.1(ґ) ЗУ «Про Правила дорожнього руху», затвердженого постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року.

Випадки пред`явлення для перевірки страхового полісу (сертифікату) передбачено ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до вимог якої, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З наведеного вбачається два випадки, коли працівники підрозділів Національної поліції мають право здійснювати контроль за наявністю страхових полісів: 1) при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та 2) при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, положеннями ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, зокрема, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення ( п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України).;

Як вже було встановлено судом в ході розгляду справи та убачається з матеріалів відеозапису, переглянутого в ході розгляду справи, причина зупинки транспортного засобу, яку оголосив працівник поліції на відеозапису, є те, що останні рухаючись позаду транспортного засобу позивача перевірили його по базі та виявили відсутність зареєстрованого в системі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тобто наявність інформації, що свідчить про причетність, а тому зупинивши автомобіль, правомірно та у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону висловили вимогу, з метою перевірки наявності полісу, пред`явити його, однак позивач відмовився та в зухвалій формі почав вказувати на незаконність зупинки його транспортного засобу.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено наявність законних причин для зупинки транспортного засобу позивача й відповідно доказів на спростування вказаного ОСОБА_1 суду не наддав, як й доказів оскарження таких дій працівників поліції.

Крім того, не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_1 про те, що станом на 2 листопада 2024 року він мав чинний страховий поліс, оскільки як убачається з наданої копії поліса № 92560666 від 22 жовтня 2024 року ( Зелена картка), останній не можу бути доказом наявності у позивача на момент винесення щодо нього оскаржуваної постанови чинного страхового полісу, так як даний поліс діє в інших країнах (перелік наведено у договорі) та його дія не поширюється на країну, де зареєстрований автомобіль, тобто на територію України.

Також є безпідставними доводи позивача в тій частині, що він належить до категорії осіб, які згідно вимог ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Так, положеннями ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч. 13.2. ст. 13 Закону, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 дійсно є особою з інвалідність ІІ групи, однак згідно вищевказаних вимог Закону не належить до кола осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а користується лише пільгами при сплаті розміру страхового платежу й відповідно доказів наявності у нього станом на 2 листопада 2024 року чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності суду не надав.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином задокументовано та доведено допустимими доказами факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, зокрема ч.1 ст.126 КУпАП, що є підставою для здійснення контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому суд вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5, 9, 246, 72-77, 255, 286 КАС України, ч. 1 ст. 126, 251, 280 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.