Справа № 120/1082/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття провадження в адміністративній справі

26 лютого 2025 р. Справа № 120/1082/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, розглянувши матеріали:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), від імені та в інтересах якого діє представник Семенюк Тетяна Миколаївна (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ),

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 )

про: визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом представника позивача Семенюк Т.М., подана від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ? ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 578-од від 26.11.2024 в частині, що стосується призову позивача на військову службу під час мобілізації, в особливий період, та направлення позивача для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнання протиправним та скасування наказу № 579-од від 27.11.2024 в частині, що стосується призову позивача на військову службу під час мобілізації, в особливий період, та направлення позивача для проходження військової служби;

- визнання протиправним та скасування наказу № 337 від 27.11.2024 в частині, що стосується призову позивача на військову службу під час мобілізації, в особливий період, та проходження позивачем військової служби.

Ухвалою суду від 03.02.2025 вказану позовну заяву залишено без руху. При цьому суд виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з урахуванням процесуальних строків, визначених частиною п`ятою статті 122 КАС України. Відтак позивачу встановлено строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

13.02.2025 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позової заяви, в якій заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Представник позивача зазначає, що відповідні причини суду є об`єктивними та обумовлюються тим, що позивач не мав можливості своєчасно отримати та ознайомитись з оскаржуваними наказами, які відповідач не надавав для ознайомлення, незважаючи на численні звернення щодо цього. Зокрема, накази № 578-ОД від 26.11.2024 та № 337 від 27.11.2024 позивач досі не отримав, хоча як сам позивач, так і його адвокат неодноразово адресували відповідачу запити про їх надання.

Також представник позивача зазначає, що важливим фактором, який унеможливив звернення до суду у встановлений строк є те, що позивач проходить військову службу та перебуває у віддалених і потенційно небезпечних районах, де обмежений доступ до правової допомоги, поштового зв`язку та електронних сервісів, зокрема "Електронного суду". Крім того, у період після винесення наказів позивач активно вживав заходи досудового врегулювання спору, зокрема подавав скарги, звертався до правоохоронних органів і намагався отримати копії оскаржуваних наказів у законному порядку. Водночас відповідач жодним чином не сприяв реалізації права позивача на ознайомлення з документами та ефективний захист своїх прав, що спричинило подальшу затримку у зверненні до суду.

Окремо у клопотанні звертається увага на те, що в період з 27.12.2024 по 03.01.2025 представник позивача перебував на амбулаторному лікуванні через гостре захворювання, що також ускладнило підготовку документів та ініціювання судового процесу.

Вирішуючи заявлене клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується право на справедливий суд, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантують кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, під час застосування процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до суду, суд також враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 20.01.2021 у справі № 1140/2209/18.

У вказаному рішенні Верховний Суд дійшов висновку, що суди повинні звертати увагу на всі доводи позивача, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку позивача протягом цього строку, на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду, та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк з поважних причин.

Подібні висновки щодо оцінки наведених позивач обставин пропуску строку звернення до суду наведено також у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 826/10808/18.

Відтак, враховуючи з`ясовані судом та підтверджені заявником обставини, пов`язані із неможливістю своєчасного звернення позивача до суду, а саме ненадання відповідачем копій оскаржуваних наказів у відповідь на неодноразові звернення з таким проханням позивача та його адвоката, їх активні дії, спрямовані на отримання цих наказів та позасудове врегулювання спору, беручи до уваги факт проходження позивачем військової служби та факт захворювання його представника у період, що припав на перебіг строку звернення до суду, суд доходить висновку, що у даному випадку пропущення строку звернення до суду обумовлюється поважними та об`єктивними причинами.

З огляду на викладене заявлене клопотання визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Після усунення недоліків позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України та підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі положень п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Отже, позовну заяву ОСОБА_1 слід прийняти до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

Визначаючись щодо того, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) розглядати справу, суд враховує положення ч. 2 ст. 257 КАС України, згідно з якими за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа не належить до тих справ, які можуть бути розглянуті виключно за правилами загального позовного провадження, а також зважаючи на те, що прийняття законного і обґрунтованого рішення по суті спору не потребує заслуховування усних пояснень учасників справи в судовому засіданні, суд доходить висновку про можливість розгляду та вирішення цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та інших учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником позивача, з посиланням на неможливість самостійного надання відповідних документів, також заявлено клопотання про витребування необхідних для справи письмових доказів, а саме копій наказів відповідача за №№ 578-ОД від 26.11.2024 та за № 337 від 27.11.2024.

Вирішуючи вказане клопотання суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Частинами першою-третьою статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Крім того, суд враховує, що в силу приписів частини другої статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З огляду на наведені норми процесуального права, враховуючи, що докази, про витребування яких просить представник позивача мають безпосереднє значення для справи та фактично є тими рішеннями суб`єкта владних повноважень, які оскаржуються до суду, але не можуть бути надані позивачем самостійно незважаючи на вжиті ним заходи з метою їх отримання, суд доходить висновку про необхідність витребування цих доказів у відповідача.

Такоз з власної ініціативи суд вважає за необхідне витребувати у відповідача належним чином завірені копії усіх документів, які стали підставою для прийняття вказаних наказів.

Дата постановлення ухвали обумовлюється перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) на навчанні для підтримання кваліфікації з 10.02.2025 по 14.02.2025 та у відпустці з 17.02.2025 по 25.02.2025.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 171, 248, 256, 257, 260, 262, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом.

2. Відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів.

3. Розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

4. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті розпочнеться через 30 днів з дня відкриття провадження у справі.

5. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог, передбачених ст. 162 КАС України.

6. Встановити позивачу 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив в порядку, визначеному ст. 163 КАС України.

7. Встановити відповідачу 3-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення в порядку, визначеному ст. 164 КАС України.

8. Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

9. Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду:

- належним чином завірені копії наказів № 578-ОД від 26.11.2024 та № 337 від 27.11.2024;

- належним чином завірені копії усіх документів, які стали підставою для прийняття наказів відповідача № 579-ОД від 27.11.2024, № 578-ОД від 26.11.2024 та № 337 від 27.11.2024.

10. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: "http://court.gov.ua/fair/".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович