Справа № 953/1351/25
Суддя: Кіндер В. А.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1351/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Кіндера В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,
Представник позивача адвокат Царьов Р.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 відкрито провадження у справі.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги з підстав наведених у позові. Зазначив, що не зрозуміло за якою статтею Кодексу України про адміністративне правопорушення позивач був притягнений до адміністративної відповідальності, оскільки цей кодекс не містить частини другої статті 210-3. Не відповідають дійсності відомості про те, що позивач більше 10 років не проходив медичної, оскільки згідно із Довідкою №171 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 22.03.2023 року. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, оскільки вважав таку вимогу незаконною: не перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідну повістку щодо явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження медичного огляду не отримував.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 24.02.2025. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Зважаючи на те, адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, то суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи у строк, достатній для прибуття до суду для участі в судовому засіданні.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.205 КАС України).
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Зі змісту цієї постанови вбачається, що 11.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 видав ОСОБА_1 направлення від 04.12.2024 №1098 на проходження медичного огляду у зв`язку із тим, що відповідно до наявних даних позивач останній медичний огляд проходив більше ніж 10 років. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а тому своїми діями порушив вимоги абз.5 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 1 до порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, абз.8 ч.3, абз. 3,5 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
При винесені постанови посадовою особою встановлено обставину, що пом`якшує відповідальність позивача, а саме щире розкаяння правопорушника.
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою позивача від проходження медичного огляду на підставі направлення від 04.12.2024 №1098.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.1 ст. 210 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Положеннями частини 3 статті 210 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Зазначені норми (ч.3 ст. 210 та ч.3 ст. 210-1 КУпАП) є бланкетними, при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку, мобілізаційної підготовки та запровадження в Україні особливого періоду.
Нормами абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Згідно з п.п.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Окрім того, відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані, серед іншого, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відтак, відмова від проходження медичного огляду під час дії особливого періоду може охоплюватися диспозицією ч.3 ст. 210 або ч.3 ст. 210-1 КУпАП, залежно від того порушено правила військового обліку або вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення (ст. 283 КУпАП).

Водночас, судом встановлено, що постанову №20029 про накладення адміністративного стягнення винесено за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-3 КУпАП. При цьому в тексті постанови міститься посилання як на ч.2 ст.210-3 КУпАП так і на ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відтак, суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадовою особою не було належним чином встановлено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не здійснено належної кваліфікації дій позивача, а тому постанова не містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Щодо встановленої обставини, що пом`якшує відповідальність позивача, а саме щирого розкаяння правопорушника, суд зазначає, що розкаяння передбачає визнання особою факту вчинення адміністративного правопорушення, та дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому правопорушенні.

Зважаючи на позицію позивача щодо оскарження рішення посадової особи з винесення оскаржуваної постанови, то при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа не встановила належним чином чи є обставини, що пом`якшують відповідальність.

Суд зауважує, що відповідно до п.3.1. глави 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Відтак, підставою проходження медичного огляду військовозобов`язаних є рішення керівника ТЦК та СП у формі відповідного направлення.

Отже, враховуючи те, що відповідач неповно дослідив обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанову в справі про адміністративне правопорушення № 20029 від 11.12.2024 необхідно скасувати та надіслати справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таке рішення суду відповідає п.2 ч.3 ст.286 КАС України.

Незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 , він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (п.31 постанови Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст. 139 КАС України).

Відтак, суд покладає 50 відсотків судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 302 грн 80 коп. на відповідача у цій справі.

Керуючись ст. 2, 5, 48, 77, 243 - 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 20029 від 11.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-3 КУпАП України, а справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302 грн 80 коп. (триста дві гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіндер В.А.