Справа № 420/25764/24
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р. Категорія: 111010000м. ОдесаСправа № 420/25764/24
Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДПСЯнковий Д.В. (витяг)
Пред-к позивачаСало О.П. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивачка, звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якій просила суд: - визнати неправомірним відмову ГУ ДПС у Київській області у поверненні ОСОБА_1 надміру сплачених податків у сумі 23 069, 20 грн., що підтверджено повідомленням Головного управління ДПС у Київській області від 31.07.2024 року за № 33243/6/10-36-24-11; - зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області надати висновок до органів Казначейства щодо повернення з рахунків 3556 на рахунок ОСОБА_1 надміру сплачених коштів по коду бюджетної класифікації 710400 у сумі 23 069, 20 грн., мотивуючи його тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/3076/24 визнано протиправним та скасовано запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та скасовано вимоги № Ф-7238-55 про сплату боргу з ЄСВ. 18.06.2024 року представник Позивача звернувся із запитом до Відповідача з проханням скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення коштів з бюджету Позивачу в сумі 23 069, 20 грн. утриманої з неї у примусовому порядку Державною виконавчою службою. 26.06.2024 року Відповідач листом відмовив в поверненні надміру сплачених податків та зборів вищевказаним платежам та їх перерахуванні на рахунок Позивача та вказав, що оскільки відповідно до наданої платіжної інструкції № 410 від 27.11.2023 року платником єдиного внеску являється Богуславський відділ ДВС, ваша заява про повернення коштів з рахунків 3556 залишена без задоволення. Вважає, що дії Відповідача, які виразились у відмові у складанні та поданні до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку про повернення коштів з бюджету Позивачу в сумі 23 069, 20 грн., утриманої з неї у примусовому порядку Державною виконавчою службою, є протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню через її незаконність.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Київській області щодо не надання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надміру сплачених грошових коштів по коду бюджетної класифікації 710400 у сумі 23 069, 20 грн. на підставі заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів сум грошових зобов`язань від 09.07.2024 року. Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області прийняти висновок про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачених грошових коштів по коду бюджетної класифікації 710400 у сумі 23 069, 20 грн. на підставі заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів сум грошових зобов`язань від 09.07.2024 року та надати висновок до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області. Стягнуто з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968, 96 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до листа від 31.07.2024 № 33243/6/10-36-24-11 заява ОСОБА_1 про повернення коштів з рахунків 3556 залишена без задоволення у зв`язку із тим, що платником єдиного внеску відповідно до наданої платіжної інструкції № 410 від 27.11.2023 являється Богуславський відділ ДВС. 3 урахуванням вищевикладеного, ГУ ДПС у Київській області діяло на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством України, а підстави для задоволення позову ОСОБА_1 - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року у справі № 420/3076/24 визнано протиправним та скасовано запис від 20.04.2017, номер запису: 003627 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Визнано протиправними та скасовано вимоги ГУ ДПС у Київській області про сплату боргу (недоїмки):

- від 06.02.2019 № Ф-7238-55 в сумі 2 457, 18 грн.;

- від 10.05.2019 № Ф-7238-55 в сумі 5 211, 36 грн.;

- від 08.08.2019 № Ф-7238-55 в сумі 7 965, 54 грн.;

- від 04.11.2019 № Ф-7238-55 в сумі 10 719, 72 грн.;

- від 06.02.2020 № Ф-7238-55 в сумі 13 473, 90 грн.;

- від 09.11.2020 № Ф-7238-55 в сумі 19 769, 20 грн.,

- від 08.09.2021 № Ф-7238-55 в сумі 23 069, 20 грн.,

- від 05.07.2023 № Ф-7238-55 в сумі 23 069, 20 грн.

18.06.2024 року представник позивача звернувся із запитом до Головного управління ДПС у Київській області з проханням скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення коштів з бюджету Позивачу в сумі 23 069, 20 грн. утриманої з неї у примусовому порядку Державною виконавчою службою.

Листом від 26.06.2024 року № 29142/6/10-36-24-01 Головне управління ДПС у Київській області повідомило, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 (єдиний внесок, для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність), станом на 27.06.2024 переплата відсутня. Також, зазначено, що адвокатський запит щодо складання висновку про повернення коштів не відповідає Порядку. З огляду на вищевикладене, Головне управління ДПС у Київській області повідомляє, що складання висновку про повернення коштів здійснюється виключно в порядок та у спосіб, що визначені законодавством України.

09.07.2024 року позивачка подала до Відповідача заяву встановленого зразка з копією платіжної інструкції про перерахування до бюджету 23 069, 20 грн. № 410 від 27.11.2023 року з проханням скласти та подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення коштів з бюджету Позивачу в сумі 23 069, 20 грн. утриманої з неї у примусовому порядку Державною виконавчою службою.

Листом від 31.07.2024 року № 33243/6/10-36-24-1101 Головне управління ДПС у Київській області повідомило, що оскільки відповідно до наданої платіжної інструкції № 410 від 27.11.2023 року платником єдиного внеску являється Богуславський відділ ДВС, заява про повернення коштів з рахунків 3556 залишена без задоволення.

Тобто, дії Відповідача, які виразились у відмові у складанні та поданні до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення коштів з бюджету Позивачу в сумі 23 069, 20 грн., утриманої з неї у примусовому порядку Державною виконавчою службою, позивачка вважає протиправними, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню через її незаконність.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивачка звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі вимоги чинного законодавства України щодо повернення грошових коштів з Державного бюджету України, тому відповідач безпідставно не надав органам Казначейства висновків про повернення позивачу з Державного бюджету України надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 23 069, 20 грн.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України, наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 Про затвердження Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі Порядок № 787) та наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 № 60 Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені (далі Порядок № 60).

Відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Повернення у випадках, визначених законодавством, сум податку на додану вартість, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, при ввезенні товарів на митну територію України здійснюється в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент оформлення митної декларації/аркуша коригування, на підставі яких здійснюватиметься таке повернення.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Пунктом 3 Розділу І Загальні положення Порядку № 787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 4-1 Розділу І Загальні положення Порядку № 787 установлено, що у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200 - 1 .5 статті 200-1 Податкового кодексу України, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Згідно з п.5 Розділу І Загальні положення Порядку № 787, заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

У пункті 1 Розділу ІІІ Порядку № 60 вказано, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються: на поточний рахунок платника податку в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету; у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету (п.2 Розділу ІІІ Порядку № 60).

Згідно з п.3 Розділу ІІІ Порядку № 60, у разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Пунктом 200-1.5 ПК України визначено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка 18.06.2024 року та 09.07.2024 року зверталась до відповідача з заявами про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів по коду бюджетної класифікації 710400 у сумі 23 069, 20 грн.

Подані заяви містять всі реквізити, що передбачені вказаними вище законодавчими нормами.

Таким чином, позивачка виконала всі вимоги чинного законодавства України щодо повернення грошових коштів з Державного бюджету України, тому відповідач безпідставно не надав органам Казначейства висновків про повернення позивачу з Державного бюджету України надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 23 069, 20 грн.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Неприпустимою є відмова особі в задоволенні позовних вимог лише на тій підставі, що така особа прагне відновити порушене право у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі № 420/25764/24, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 26 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький