Справа № 400/8321/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8321/24

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 23.09.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними рішення та скасування постанови від 22.08.2024 року, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

- визнати рішення головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Омельченко Т.М. щодо винесення 22.08.2024 року постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесені виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2024 року, винесеної у виконавчому провадженні ВП №75470885 з примусового виконання постанови №471/531/24, ухваленої Братським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн., неправомірним, та скасувати вказану постанову від 22.08.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказав, що державний виконавець спірною постановою змінив суму штрафу, вказану у виконавчому документі. Виправлення, що були внесені державним виконавцем, не узгоджуються з нормами Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIIІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404) та з положеннями затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» (далі Інструкція).

Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позов не визнав, у відзиві вказав, що право на виправлення граматичних або арифметичних помилок у процесуальних документах надано державному виконавцю статтею 74 Закону. Згідно зі статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за адміністративне правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Позивач сплатив 1 417 грн. (з 17 000 грн., визначених судом), тому стягненню, на думку відповідача, підлягала сума 32 583 грн. (17 000 х 2 = 34 000 1 417). Саме цим пояснюється виправлення у пункті 1 постановчої частини постанови про відкриття виконавчого провадження (32 583 грн. замість 17 000 грн.) та у пункті 3 постановчої частини постанови про відкриття виконавчого провадження (3 258,30 грн. замість 3 400 грн.).

Сторони були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, правом на участь у розгляді справи не скористалися, тому суд, на підставі частини третьої статті 268 та частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу у письмовому провадженні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (бульв. Квітковий, 4, корп.4, м. Южноукраїнськ, Вознесенський р-н, Миколаївська обл., 55002, ідентифікаційний код: 45112306) задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Омельченко Тетяни Миколаївни від 22.08.2024 року про виправлення помилки у процесуальному документі постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №75470885. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (бульв. Квітковий, 4, корп. 4, м. Южноукраїнськ, Вознесенський р-н, Миколаївська обл., 55002, ідентифікаційний код: 45112306) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

На вказане рішення суду Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.06.2024 року (справа №471/531/24 провадження №3/471/256/24) Братський районний суд Миколаївської області постановив: « ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, та призначити покарання штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. Розстрочити ОСОБА_1 суму штрафу яка не сплачена у розмірі 17 000 гривень строком на один рік з виплатою штрафу по 1416 гривень 67 копійок, щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили. Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення».

У Постанові суду вказано, що «… суд на підставі ч.2 ст.301 КУпАП, вирішив, що заява про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу підлягає задоволенню та вважає за можливе відстрочити сплату штрафу у повному обсязі та призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком на дванадцять місяців. Згідно ст.303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки».

Постанова суду набрала законної сили 17.06.2024 року.

05.07.2024 року до Відділу надійшов лист за підписом судді Баштанського районного суду Миколаївської області (від 21.06.2024 року №471/531/24/1717/24-Вих., далі - Лист). Цим Листом було направлено для виконання Постанову суду. Також у Листі було додатково зауважено про надання розстрочки для сплати штрафу на один рік та про те, що перший платіж в сумі 1417 грн. ОСОБА_1 здійснив 16.06.2024 року.

05.07.2024 року головний державний виконавець Відділу Омельченко Тетяна Миколаївна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75470885 з виконання Постанови суду.

У пункті 1 постанови про відкриття виконавчого провадження наведений зміст абзацу першого резолютивної частини Постанови суду; у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 400 грн.

22.08.2024 року головний державний виконавець Відділу Омельченко Т.М. у ВП №75470885 винесла постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, далі Постанова про виправлення, правомірність якої оскаржує позивач. Підстави для виправлень арифметична помилка, що була допущена виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження; зміст виправлень суму стягнення 17 000 грн. (абзац перший резолютивної частини Постанови суду) змінити на 32 583 грн., суму виконавчого збору (3 400 грн.) змінити на 3 258,30 грн.

У відзиві Відділ зазначив, що «КУпАП взагалі не визначає таке юридичне поняття, як «розстрочка», яка передбачена виконавчим документом. Статті 301 КУпАП лише закріплює інститут відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення … як не заперечує сам позивач, останній не сплачував повністю накладений на нього штраф до 21.06.2024 року (дати формування Братським районним судом Миколаївської області листа про примусове виконання постанови по справі №471/531/24 від 05.06.2024 року). Також штраф не був сплачений і станом на 06.07.2024 року (дати винесення державним виконавцем відділу ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження). З урахуванням вказаного, факт направлення Братським районним судом Миколаївської області постанови від 05 червня 2024 року по справі №471/531/24 … про стягнення штрафу на користь держави з ОСОБА_1 в розмірі 17 000 грн. 00 коп. для примусового виконання до відділу ДВС зобов`язує відділ ДВС стягувати штраф з С.І.Храпаченко з застосуванням санкцій визначених частиною 2 статті 308 КУпАП …».

Отже, на думку відповідача, факт, що Постанову суду було надіслано для примусового виконання, свідчить про те, що штраф має сплачуватися у подвійному розмірі (у сумі 34 000 грн.), і надана судом розстрочка у цьому примусовому виконанні до уваги не береться.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

В абзаці третьому частини третьої статті 74 Закону №1404 вказано, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Оскільки у пункті 1 постанови про відкриття виконавчого провадження, про що вказано вище, наведений зміст абзацу третього резолютивної частини Постанови суду (цитата з судового рішення), зміна державним виконавцем вказаної судом суми не може визнаватися виправленням арифметичної помилки.

Колегія суддів зауважує, що у пункті 1 Постанови про виправлення вказано: «Внести виправлення до документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 22.08.2024 …». Датою постанови про відкриття виконавчого провадження є 05.07.2024 року.

Як вже зазначалось вище, у Постанові суду зазначено, що штраф у сумі 17 000 грн. ОСОБА_1 має сплачувати протягом року, по 1 416,67 грн. щомісяця (17 000 : 12). У Законі №1404 відсутня норма, що визначає особливості порядку примусового виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання. Проте, у пункті 6 розділу ІІІ Інструкції (положення якої, відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404, є обов`язковими для відповідача) вказано, що у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Перший платіж в сумі 1 416,67 грн., згідно з абзацом третім резолютивної частини Постанови суду, ОСОБА_1 мав сплатити протягом місяця з дня набрання Постановою суду законної сили, тобто не пізніше 17.07.2024 року. У Листі вказано, що суму 1 417 грн. ОСОБА_1 сплатив 16.06.2024 року. Відповідно, станом на 05.07.2024 року (дата відкриття виконавчого провадження) строк сплати навіть за другим платежем не сплинув, що виключало відкриття виконавчого провадження зі стягнення суми 32 583 грн. та стягнення виконавчого збору в сумі 3 258,30 грн. (Постанова про виправлення).

Частину другу статті 308 КУпАП) необхідно застосовувати у поєднанні з частиною першою цієї ж статті, в якій вказано: «У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлени частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом». Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У Постанові суду встановлений інший строк для сплати штрафу. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення подвійного розміру штрафу відсутні.

Якщо державний виконавець, незважаючи на висновок суду про розстрочку, керувався статтею 308 КУпАП, то вказані у Постанові про виправлення сума стягнення 32 583 грн. та сума виконавчого збору 3 258,30 грн. визначені неправильно. У частині другій статті 308 КУпАП зазначено, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. З 17 000 грн. штрафу ОСОБА_1 , до набрання Постановою суду законної сили, сплатив 1 417 грн., про що державному виконавцю було відомо з Листа. Відповідно, залишок суми штрафу склав 15 583 грн., саме ця сума, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, мала би стягуватися (у тому випадку, якби суд не розстрочив сплату штрафу) у примусовому порядку. За такого, подвійний розмір штрафу дорівнював би 31 166 грн., а не 32 583 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у державного виконавця не було законних підстав для внесення тих змін, про які вказано у Постанові про виправлення, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко