Справа № 420/20104/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/20104/24

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

повний текст судового рішення

складено 11.11.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000030/1 від 17.06.2024 року.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000091 від 17.06.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що надані декларантом до митного оформлення документи повністю ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні відомості, що піддавались обчисленню, а також обґрунтовують митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України. При цьому, доводи відповідача у оскаржуваному рішенні не заслуговують на увагу, оскільки вони жодним чином не спростовують повноту наданої позивачем інформації та її достовірність для розрахунку митної вартості товарів. А відтак сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів за першим методом (за ціною договору), які виникли у зв`язку з тим, що декларантом начебто надані не всі документи є необґрунтованими, водночас подані декларантом документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження задекларованої митної вартості товару. Крім того, позивач вважає необґрунтованим посилання відповідача в спірному випадку на бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України для встановлення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року позов задоволено повністю.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку письмового провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2024 року між TOROS AGROPORT ROMANIA SA (Продавець) та позивачем (Покупець) укладено контракт №№S/DAPO/2024/9597, за умовами якого Продавець погоджується продати, а Покупець придбати добрива DAP 18:46 загальною кількістю 1500 метричних тон +/- 10% на вибір покупця одним або двома лотами. Пакування біг-беги по. 600 кг.. Вартість Товару визначена в контракті 573,00 USD за метричну тону, тобто загальна вартість контракту становить 859500,00 USD. Умови поставки FOB порт Констанца, Румунія, згідно Інкотермс-2020. Контрактом визначені умови оплати, а саме 100% передоплата.

З метою митного оформлення товару, який поставляється за вищевказаним контрактом, а саме: «Мінеральні добрива: DIAMMONIUM PHOSPHATE (DAP 18:46). Масова доля загального азоту(N)-17,95%, масова доля загальних фосфатів (P2O5)-46,67%, вологість-1,10%, гранолуметрія 1.00-4.00mm-99,10%. Пакування: біг беги вагою нетто по 600 кг. Використовується в сільському господарстві», декларант подав до відповідача митну декларацію №24UA86U0 від 17.06.2024 року.

Разом із митною декларацією були подані наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №S/DAPO/2024/9597 від 22.05.2024 року; договір про надання послуг митного брокера №1/233/21.10 від 21.10.2022 року; Додаткова угода №2 від 01.01.2024 року до договору №1/233/21.10; Договір (контракт) про перевезення №1/03 від 03.06.2024 року; Пакувальний лист (Packing list) №б/н від 11.06.2024 року; Рахунок-проформа (Proforma invoice) №3081 від 28.05.2024 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №TRS2410968 від 11.06.2024 року; Платіжний документ завірений підписом та печаткою, що підтверджує вартість товару №1 від 29.05.2024 року; Документ, що підтверджує вартість страхування Страховий сертифікат №40-1509-00533/00001 від 06.06.2024 року; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/690 від 13.06.2024 року; Коносамент (Billoflading) №1 від 03.06.2024 року; Коносамент (Bill of lading) №42 від 11.06.2024 року; Вантажна відомість (Cargo Manifest) №б/н від 11.06.2024 року; Сертифікат якості (Certificate of quality) №AGRI TURKEY 2024-24426 від 05.06.2024 року; Сертифікат якості (Certificate of quality) №б/н від 03.06.2024 року; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №5484 від 12.06.2024 року; Огляд ринку Хімкур`єр №23 (308) від 07.06.2024 року; Огляд ринку Profercy від 16.05.2024 року; Огляд ринку «ICIS» від 06.06.2024 року; Лист продавця щодо ціни від 07.06.2024 року; Платіжний документ, що підтверджує оплату страхування №5648 від 11.06.2024 року; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №B 1155281 від 03.06.2024 року; Заява підприємства ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» щодо відсутності додаткових витрат на навантаження та пакування і щодо сертифікату походження вих.№2 від 17.06.2024 року; Заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що агрохімікати та пестициди не підлягають державній реєстрації в Україні від 17.06.2024 року; Лист фірми TOROS AGROPORT ROMANIA SA від 11.06.2024 року; Копія митної декларації країни відправлення №24ROCT1970PD5016B5 від 11.06.2024 року.

17.06.2024 року відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2024/000030/1, у п.33 якого зазначено:

1) відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо таких витрат та їх фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) до митного оформлення надані платіжні інструкції по оплаті товару, страхування та фрахту. Ці інструкції не можуть бути взяти до уваги як документи, що підтверджують факт оплати за товар та фрахт, оскільки не містять підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, відповідно до ч.14 Порядку, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 року №216. Нанесені на квитанції печатка та підпис нанесені із застосуванням редакторів. Таким чином, виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, які потребують уточнення;

3) відповідно до пункту 9-32 прикінцевих положень МКУ, крім документів, передбачених частиною 1 статті 42 цього Кодексу, декларант, уповноважена ним особа або перевізник зобов`язані надати митному органу в паперовій або електронній формі документи, що підтверджують якісні характеристики товару, надані виробником товару. До оформлення наданий сертифікат якості від 05.06.2024 року №AGRI TURKEY 2024-24426 який має реквізити іншого транспортного засобу, кількості вантажу, тощо. Наданий сертифікат якості від 03.06.2024 року є загальним сертифікатом виробника. Таким чином є сумніви у ідентифікації партії вантажу із наданими сертифікатами якості;

4) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно контракту товар доставляється в упаковці, а саме біг-бегах. Також у рахунку-фактурі (інвойсі) від 11.06.2024 року №TRS2410968 йдеться про включенні вартості пакування до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані її фактичного розміру, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

5) Сертифікат про походження товару від 03.06.2024 року №B 1155281 не містить відомостей щодо комерційних документів.

6) Експертний висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 13.06.2024 року №3-1/690 містить дані аналізу наданих документів, інформаційних видань та аналізу інформації операторів ринку, що не може бути взято до уваги митним органом, оскільки відповідно до п.56 постанови КМ України від 10.09.2003 року №1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Таким чином у зазначеному висновку відсутнє документальне підтвердження числових значень;

7) Листи наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту та договору фрахтування не пронумеровані та окрім останнього не підписані сторонами угоди;

8) У наданому до митного оформлення сертифікату страхування №40-1509-00533/00001 містяться відомості щодо інших реквізитів коносаменту, вазі вантажу, яка не відповідає рахунку-проформі.

Також відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000091.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст.53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Ні в рішенні, ні у картці відмови не обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, неточності у визначеній митній вартості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Так, однією з підстав для коригування митної вартості, відповідачем в оскаржуваному рішенні було зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, однак, колегія суддів не може погодитись з таким твердженням відповідача виходячи з наступного.

Щодо включення до митної вартості товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням до ціни товару, слід зазначити, що відповідно до контракту S/DAPO/2024/9597 від 22.05.2024 року та проформи інвойс постачання товару здійснювалось у біг-бегаг (BB) по 600 кг..

Біг-бег (з англійської великий мішок) - м`який контейнер, промислова тара, вироблена з гнучкого матеріалу і призначена для перевезення та зберігання різного роду вантажів і матеріалів, що мають сипучу консистенцію, такі як зерно, пісок, добрива, пелети, гранули пластика та ін. Біг-беги найчастіше виготовлені з товстого плетеного поліетилену або поліпропілену.

З огляду на надані до митного оформлення документи, постачання імпортованого позивачем товару здійснювалось у біг-бегах, які призначені для транспортування, у тому числі, добрив. При цьому, позивачем не понесено витрат на упаковку або пакувальні матеріали та роботи, пов`язані із пакуванням. У даному випадку, витрати на упаковку або пакувальні матеріали та роботи, пов`язані із пакуванням понесено постачальником товару Компанією TOROS AGROPORT ROMANIA SA (Румунія) та вони входять до ціни товару.

Крім того, з поданих документів вбачається, що постачання товару здійснювалось на умовах FOB, відповідно до яких обов`язком продавця є пакування та маркування вантажу та за процедурою ZZ00. Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Таким чином, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в даному випадку, вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17 та у справі №160/8775/18 від 18.12.2019 року.

Щодо посилання відповідача стосовно витрат на завантаження і вивантаження товарів, то необхідно звернуть увагу на те, що Контрактом передбачені умови поставки FOB порт Констанца (Free Оn Board франко борт (назва порту відвантаження)) Інкотермс 2020, які передбачають, що продавець зобов`язується доставити товар до судна та завантажити його на борт, він забезпечує всю логістику, включаючи навантаження на судно та оплачує її від моменту навантаження до перевалки контейнера за борт корабля, продавець передає права на вантаж, коли контейнер перетинає борт судна, після цього за вантаж відповідає покупець, він також має зафрахтувати місце для товару та сплатити всі наступні витрати. Тобто, FOB це всі локальні витрати на території постачальника до моменту навантаження на борт судна, після цього відповідальність за вантаж та витрати на нього покладаються на вантажоодержувача.

Таким чином витрати на вивантаження товару на умова FOB не включаються в митну вартість Товару.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та компанією DENOLTE sp z.o.o. (Польща) було укладено Договір перевезення вантажу по морю, згідно якого вартість перевезення становить 12 євро за тону нетто. Тобто вартість перевезення всього законтрактованого Товару (1500 тон) становить 18000,00 євро. Перевезення товару передбачалось двома баржами «Pronto» і «Inter».

В даному випадку мова йде про поставку частини законтрактованого товару баржою «Inter» масою нетто 820,2 т. (821,567 т. маса брутто).

Таким чином, вартість перевезення товару з розрахунку 12 євро за тону становить 9842,40 євро, що і було включено в митну вартість товару.

Крім того, між позивачем та ПАТ «СК «УСГ» було укладено договір добровільного страхування вантажів №40-1509-00533 від 06.06.2024 року згідно якого страховиком видано страховий сертифікат №40-1509-00533/00001. Згідно даного страхового сертифікату страхова сума становить 34487781,30 грн., що є еквівалентом 859500,00 usd станом на 06.06.2024 року згідно даних НБУ. Вага вантажу 1502,500 т. (маса брутто). Страховий тариф 0,28%.

Таким чином вартість страхового тарифу за перевезення всієї партії товару становила 96566,00 грн, що і було оплачено позивачем згідно платіжної інструкції №5648 від 11.06.2024 року. У зв`язку з тим, що в спірних відносинах розмитнювалася лише частина вантажу, що прибула на баржі «Inter» масою нетто 820,2 т. (821,567т. маса брутто), декларантом відповідно було враховано в митну вартість товару лише частину витрат на послуги страхування у розмірі 52802,29 грн..

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що митна вартість товару позивачем визначена за умовами FOB та яка включає в себе витрати по перевезенню та страхуванню товарів, що відповідає умовам укладеного контракту та повністю спростовує доводи відповідача в спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Ще одною з підстав винесення оскаржуваного рішення стало те, що аркуші зовнішньоекономічного договору (контракту) S/DAPO/2024/9597 від 22.05.2024 року не пронумеровані та не підписані сторонами угоди.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки митним органом не обґрунтовано яким чином така обставина впливає на митну вартість товару, які складові митної вартості внаслідок цього не підтверджено, які розбіжності і в чому спричинило відсутність вказаних відомостей. При цьому, остання сторінка зазначеного контракту містить підписи сторін та печатки та крім того кожна сторінка контракту завірена підписом та печаткою позивача.

Також в оскаржуваному рішенні митний орган послався на недоліки сертифікату про походження та сертифікату якості, однак колегія суддів не приймає такі доводи відповідача, оскільки вказані документи не містяться в переліку, визначеному ч.2 ст.53 МК України, як такі, що підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до ст.53 МК України декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5 і 6 ст.52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, наведений перелік є вичерпним та не передбачає встановлювання митної вартості на підставі сертифікату про походження товару та сертифікату якості, що також вірно зазначив суд першої інстанції.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання відповідача на те, що квитанції не містять підписів (власноручний або електронний) відповідальної особи платника, яка має право розпоряджатись рахунком, будь яких відміток про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, є неспроможними, оскільки при електронній ідентифікації клієнта банком, за допомогою апаратного цифрового ключа, його підпис на платіжних документах не вимагається.

Крім цього оцінюючи оскаржуване рішення відповідача необхідно врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи наведені висновки та обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що декларантом до митного органу подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість імпортованого товару визначену за ціною договору.

Також колегія суддів, стосовно витребування митним органом додаткових документів, вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 року у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У цій поставної Верховний Суд звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Таким чином, якщо позивачем надані документи, які підтверджують митну вартість товару, що заявлена у митній декларації, вимога щодо надання додаткових документів і посилання на ненадання таких документів, як на підставу для відмови у митному оформленні товару, за заявленою позивачем митною вартістю, є безпідставними.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містили розбіжності є необґрунтованими, оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена ТОВ «РІЧФІЛД ХІМПОСТАЧ» митна вартість товару базувалася на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, поданих до митниці документів було достатньо для прийняття рішення про розмитнення товару за ціною Контракту, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та в подальшому скориговано митну вартість товару.

Враховуючи все наведене, колегія суддів робить висновок, що відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, та безпідставно, в порушення ст.58 МК України, здійснив визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням другорядного резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Вищевказане свідчить, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2024/000030/1 від 17.06.2024 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2024/000091 від 17.06.2024 року є протиправним та належать до скасування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька