Справа № 440/7864/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа №440/7864/24

адміністративне провадження № К/990/7551/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №440/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017 роки;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2015, 2016, 2017 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №440/4150/20 від 11 квітня 2023 року у справі №440/8856/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суд) від 15 жовтня 2020 року у справі №440/4150/20 від 11 квітня 2023 року у справі №440/8856/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №440/4150/20 від 11 квітня 2023 року у справі №440/8856/22.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 рік.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити (з урахуванням проведених виплат) на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, передбачену статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2017 рік.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третього статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 та 2018 роки.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити (з урахуванням проведених виплат) на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, передбачену статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період 2015-2018 роки.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити (з урахуванням проведених виплат) ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період 2015-2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року по справі №440/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику.

24 лютого 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №440/7864/24.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року не було переглянуто судом апеляційної інстанції, а тому не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою військової частини НОМЕР_1 в частині оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, слід відмовити.

Скаржник також оскаржує ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №440/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Надано відповідачу строк для усунення недоліків, поданої апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що вищезазначені недоліки апеляційної скарги можуть бути усунені шляхом направлення до Другого апеляційного адміністративного суду квитанції або оригіналу іншого документу про сплату судового збору у розмірі 4360,32 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судових витрат за подання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №440/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено апелянту, що спосіб усунення недоліків поданої апеляційної скарги визначений в ухвалі суду від 30 грудня 2024 року. Надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що 17 січня 2025 року від апелянта надійшло клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, в обґрунтування якого зазначено, що у зв`язку з обмеженим бюджетним фінансуванням на рахунках апелянта відсутні цільові кошти для сплати судового збору при поданні позовних заяв та скарг та на даний час, на адресу військової частини ще не надійшло підтвердження щодо зарахування коштів перерахованих для сплати судового збору за подання вказаної апеляційної скарги, хоча здійснено відповідні замовлення коштів.

Надаючи оцінку вище означеному клопотанню військової частини НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції зазначив.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, у розумінні статті 133 КАС України єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану особи, яка, у свою чергу, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. В іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, надання апелянтом належних та допустимих доказів відсутності матеріальних ресурсів на момент звернення з апеляційною скаргою є визначальним для прийняття судом рішення у відповідності до статті 133 КАС України.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд апеляційної інстанції вказав, що апелянт, на підтвердження незадовільного майнового стану надав до суду апеляційної інстанції довідку за 17 січня 2025 року, з якої вбачається, що станом на 17 січня 2025 року в апелянта за КЕКВ 2800 відсутні кошти. Разом з цим, будь яких доказів вжиття заходів щодо сплати судового збору апелянтом не наведено.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ним було забезпечено відповідачу можливість сплатити судовий збір та реалізувати право на апеляційне оскарження, однак, це не призвело до сплати судового збору та усунення недоліків апеляційної скарги та враховуючи дату подання апеляції (11 листопада 2024 року), дату ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху (30 грудня 2024 року) та дату ухвали про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги (14 січня 2025 року), заявником не надано жодних доказів стосовно вжиття відповідних заходів щодо виділення з Державного бюджету України коштів на витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору по даній справі на виконання ухвали суду.

Інших обставин, окрім відсутності коштів, в клопотанні про продовження строку на усунення недоліків не наведено.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що лише відсутність коштів для сплати судового збору без вжиття відповідних заходів у строк, встановлений ухвалами суду від 30 грудня 2024 року та від 14 січня 2025 року, не може вважатися належною підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

При цьому, як вбачається з довідки про доставку електронного листа, сформованої в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду, копію ухвали від 14 січня 2025 року про продовження строку на усунення недоліків доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 14 січня 2025 року о 20:41 год., тобто у неробочий час, що в свою чергу свідчить про те, що датою вручення вказаної ухвали є 15 січня 2025 року (наступний робочий день).

Таким чином, строк для усунення недоліків закінчився 20 січня 2025 року.

Проте, вимоги ухвал суду апеляційної інстанції від 30 грудня 2024 року та від 14 січня 2025 року у встановлений судом строк не виконані.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.

При цьому, Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330 -333 КАС України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №440/7864/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко