Справа № 600/1916/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1916/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки - платника податків НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , МФО - 820172, ДКС України м. Київ, р/р UA 4087772), речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 17 922,95 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні дев`яносто п`ять копійок).

1.2. Ухвалою суду від 01.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2020 року №154, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 61-РС від 27 липня 2020 року на посаду гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 27 липня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення, в тому числі речового.

2.2. Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

2.3. Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 травня 2022 року по справі № 725/2261/22 встановлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Згідно з вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 травня 2022 року по справі № 725/2261/22 (набрав законної сили 30.06.2022 року), ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_2 на вирок вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2022 року по справі 727/8738/22 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2022 року залишено без змін.

2.4. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2024 № 74, солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 92-РС від 25.10.2023 згідно підпункту «В» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання).

2.5. З 12 березня 2024 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі речового. Абзацами 11-12 пункту 8.2 даного наказу визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 17 183 грн. 26 коп. та 739 грн. 69 коп., відповідно.

2.6. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

2.7. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Під час звільнення, з Відповідача не було утримано грошові кошти за недоніс речового майна на загальну суму 17 922,95 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні 95 копійок) згідно довідок розрахунків № 24 від 08.03.2024 року (на суму 17183 грн. 26 коп.) та № 25 від 08.03.2023 року (на суму 739 грн. 69 коп.).

Позиція відповідача

2.8. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2020 року №154, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 61-РС від 27 липня 2020 року на посаду гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 27 липня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення, в тому числі речового.

3.2. Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 травня 2022 року по справі № 725/2261/22 (набрав законної сили 30.06.2022 року), ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України і призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 травня 2022 року по справі № 725/2261/22 встановлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, а саме самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

3.3. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2024 № 74, з урахуванням змін, внесених наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2024 року №101, солдата ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 92-РС від 25.10.2023 згідно підпункту «В» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання), з 12 березня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Абзацами 11-12 пункту 8.2 даного наказу визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 17 183 грн. 26 коп. згідно довідки-розрахунку №24 від 08.03.2024 року та за інвентарне речове майно, яке було втрачено у сумі 739 грн. 69 коп. згідно довідки-розрахунку №25 від 08.03.2024 року.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

4.2. Так, згідно частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.3. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини 2 статті 1212 ЦК України).

4.4. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 статті 1212 ЦК України).

4.5. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

4.6. Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц зробив висновок про те, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України, як винятку із статті 1212 ЦК України, суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

4.7. У цій справі позиція представника позивача полягає у тому, що відповідач ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі без поважних причин, оскільки жодних документів, які б спростовували факт незаконної відсутності не надав. У зв`язку із наведении позивачем визначено утримати з ОСОБА_1 грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 17 183 грн. 26 коп. згідно довідки-розрахунку №24 від 08.03.2024 року та за інвентарне речове майно, яке було втрачено у сумі 739 грн. 69 коп. згідно довідки-розрахунку №25 від 08.03.2024 року.

4.8. Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII).

4.9. Приписами частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.10. Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

4.11. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

4.12. Згідно статті 11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю ввести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

4.13. Відповідно до статті 16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

4.14. Згідно статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

4.15. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон № 160-IX).

4.16. Відповідно до статті 1 цього Закону матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

4.17. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

4.18. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

4.19. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина 2 статті 10 Закону № 160-IX).

4.20. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

4.21. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина 2 статті 12 Закону № 160-IX).

4.22. Згідно пункту 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 (у редакції, чинній на час звільнення відповідача з військової служби), у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

4.23. Аналіз вищевказаних положень нормативно-правових актів, свідчить про те, що чинне законодавство допускає стягнення з осіб, звільнених з військової служби, вартості виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.

4.24. У цій справі судом встановлено, що на момент звільнення зі служби в Збройних Силах України вартість речового майна, яка підлягала утриманню з ОСОБА_1 складала 17922,95 грн, з яких:

- за недоніс речового майна - 17183 грн. 26 коп. згідно довідки-розрахунку №24 від 08.03.2024 року;

- за інвентарне речове майно, яке було втрачено - 739 грн. 69 коп. згідно довідки-розрахунку №25 від 08.03.2024 року.

4.25. Враховуючи викладене, а також з огляду на відсутність доказів відшкодування відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився, суд вважає доведеним право позивача на стягнення такого відшкодування у розмірі 17 922,95 грн грн.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.2. Позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо добровільного відшкодування відповідачем вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився, у розмірі 17922,95 грн

5.3. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

5.4. Водночас, суд не вбачає підстав для визначення конкретного рахунку, на який підлягає стягнути кошти, оскільки спосіб стягнення коштів та розрахункові операції між сторонами не входять до предмету позову та безпосередньо не впливають на належність у позивача права на отримання відшкодування вартості предметів речового майна.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну 17922,95 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві гривні дев`яносто п`ять копійок).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя О.В. Анісімов