Справа № 300/3892/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2025 р. справа № 300/3892/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (далі відповідач, МОН України), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України, що полягає у невчиненні необхідних дій для досудового врегулювання спору та відновлення прав здобувача вищої освіти - аспіранта ОСОБА_1 на захист дисертації та здобуття наукового ступеня доктора філософії згідно Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №261 та Порядку присудження ступеня доктора філософії та скасування рішення разової ради закладу вищої освіти, наукової установи про присудження ступеня доктора філософії затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №44, які були порушені в закладі системи освіти - Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника;
- визнати відповідь Міністерства освіти і науки України №1/6677-24 від 17.04.2024 на скаргу аспіранта ОСОБА_1 від 21.03.2024 до Міністерства освіти і науки України такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» і Конституції України;
- визнати аспіранта четвертого року навчання денної державної форми освітньо-наукового рівня вищої освіти доктора філософії - ОСОБА_1 , як такого, якому слід надати належні освітні послуги та навчально-методологічний супровід для підготовки і здійснення захисту дисертації на тему «Несправедливі умови договору в Цивільному праві України» для завершення розпочатої ним 01.09.2020 освітньо-наукової програми аспірантури, в закладі вищої освіти системи освіти і науки України згідно Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №261 та Порядку присудження ступеня доктора філософії та скасування рішення разової ради закладу вищої освіти, наукової установи про присудження ступеня доктора філософії затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №44;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України, як державного замовника, вчинити дії необхідні для поновлення прав здобувача освіти аспіранта четвертого року навчання денної державної форми - ОСОБА_1 , а саме: відрахувати з строку нормативної підготовки за освітньою програмою навчання на аспірантурі календарний строк, який розпочався з 01.09.2023, протягом якого не надавались освітні послуги і здійснювався процес оскарження порушень прав здобувача освіти, як час вимушеної перерви у навчанні, який не можна визнавати як строк нормативної підготовки і розірвати державне замовлення з Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, як упередженим щодо аспіранта ОСОБА_1 закладом освіти та переукласти договір державного замовлення з іншим закладом в системі освіти Міністерства освіти і науки України для завершення підготовки за державним замовленням.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що він є аспірантом кафедри цивільного права денної бюджетної форми четвертого року навчання Навчально-наукового юридичного інституту Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника. Як стверджує позивач, внаслідок самовільної зупинки процесу здійснення наукового керівництва,його підготовка за державним замовленням була позбавлена комплексного науково-методологічного забезпечення, а надання освітніх послуг навчальним закладом здійснювалось нижче рівня державних стандартів освіти і фактично протягом останнього року навчання не надавалась взагалі.З метою ефективного поновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся із скаргою до Міністерства освіти і науки України, як до центрального органу виконавчої влади в системі освіти, на дії підпорядкованого йому закладу освіти Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, в якій серед іншого, просив відновити його порушені права як громадянина України, здобувача вищої освіти і військовозобов`язаного, встановити допущені посадовими особами ПНУ ім. В. Стефаникапорушення у невиконанні обов`язку підготовки і випуску його, як аспіранта згідно порядку №261 та притягнути винних осіб до відповідальності, атакож перевести його в інший неупереджений заклад освіти, який надасть наукового керівника з числа науково-педагогічних працівників і який здійснить належну підготовку його до захисту дисертації.За наслідками розгляду скарги від 21.03.2024 позивач отримав відповідь МОН України №1/6677-24 від 17.04.2024, однак, як зазначає позивач, відповідач не надав відповіді на жодну вимогу, чи поставлене у скарзі запитання, чим порушив його право на отримання обгрунтованої відповіді згідно ст.40 Конституції України, не роз`яснив, яка в його баченні на рівні ЗУ «Про вищу освіту`та постанов №261 та №44, залишається можливість для позивача захистити дисертацію, а також не надав свого розсуду щодо вирішення даного питання. За доводами позивача бездіяльність відповідача щодо ненадання належної відповіді на його скаргу, відсутність чіткого реагування на поставлені вимоги скарги призводять до неможливості реалізувати своє право на захист дисертації в системі освіти і отримання диплому доктора філософії.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.05.2024 позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду належним чином засвідчених копій документів, долучених до позовної заяви, які мають бути надіслані відповідачу, або засвідчення таких копій документів безпосередньо в приміщенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду (т.1 а.с.118-120).
Позивач, 22.05.2024, виконав вимоги ухвали суду від 21.05.2024 про залишення позовної заяви без руху (т.1 а.с.122).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), (т.1 а.с.124-125).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. У відзиві представник відповідача щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечила,вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо доводів позивача про наявність реального конфлікту інтересів між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у зв`язку з чим з вересня 2023 року він був усунений від процесу навчання і не отримував будь-яких освітніх послуг, зазначила, що у позовній заяві не наведено інформації, яка підтверджує наявність особистих, сімейних, дружніх чи інших позаслужбових стосунків між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .З вересня 2023 розпочався четвертий рік підготовки позивача. Освітні послуги надаються закладом вищої освіти здобувачу для виконання ним освітньої складової освітньо-наукової програми. Із матеріалів, наданих Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, вбачається, що позивачу освітні послуги були надані, останній виконав освітню складову освітньо-наукової програми і був успішно атестований. На четвертому році підготовки виконується індивідуальний план наукової роботи, чим реалізується виконання наукової складової освітньо-наукової програми. Щодо доводів позивача про те, що посадові особи кафедри цивільного права ННЮІ в односторонньому порядку припинили з ним комунікацію, вказала, що Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника надано скріншотив підтвердження спробкомунікації з позивачем. Щодо доводів про порушення таємниці листування та особистої кореспонденції зазначила, що комунікація позивача і кафедри цивільного права ННЮІ не є особистою кореспонденцією. Це виробнича кореспонденція, застосування якої в електронній формі спрямоване на оперативну комунікацію. Щодо дій наукової керівниці, вказала, що з наданих ПНУ імені Василя Стефаника матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 підготувала і залишила на кафедрі рекомендації і зауваження до дисертації позивача від 01.03.2024, однак, наукова керівниця такі зауваження та рекомендації мала надавати позивачу поетапно після опрацювання кожної частини дисертації, яка їй надсилалася позивачем. Станом на грудень 2023 наукова керівниця мала підготувати і надати позивачу висновок наукового керівника. Підготовлені нею рекомендації і зауваження до дисертації позивача від 01.03. 2024 свідчать про неналежне виконання науковою керівницею своїх обов`язків, визначених пунктом 19 Порядку № 261, порушення нею пункту 25 Порядку № 261, відповідно до якого науковий керівник визначає стан підготовки дисертації здобувача до захисту і надає здобувачу висновок наукового керівника з оцінкою його роботи у процесі підготовки дисертації та виконання індивідуального плану наукової роботи та індивідуального навчального плану. Якщо ОСОБА_3 вважала, що дисертація позивача не готова до захисту, вона мала підготувати негативний висновок із наведенням аргументів, що стали підставою для його підготовки. Така безпечність наукової керівниці пояснюється відсутністю контролю з боку керівництва кафедри. Саме до повноважень керівника кафедри віднесено здійснення контролю за якістю навчально-методичної та наукової діяльності викладачів, що передбачено частиною сьомою статті 35 Закону України «Про вищу освіту». Однак, у лютому 2024 керівництвом закладу було розглянуто обставини ситуації, що склалася, зобов`язано наукову керівницю опрацювати електронний примірник дисертації позивача та покроково визначені подальші дії позивача і наукової керівниці. Звернула увагу на те, що МОН не є суб`єктом проведення розслідування обставин з ознаками кримінальних правопорушень, а сам позивач з відповідною заявою до правоохоронних органів не звертався і матеріалів, що підтверджують надану ним інформацію, не надавав.Щодо доводів позивача про те, що МОН має провести перевірку використання державних коштів, як державний замовник освітніх послуг, зазначила, що державний замовник освітніх послуг не надає. Відповідно до частини 16 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є, зокрема укладання договору про навчання між закладом вищої освіти, як суб`єктом надання освітніх послуг, та вступником. Типова форма такого договору, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2020 р. № 735, не містить приписів зобов`язального характеру для державного замовника. Також зазначила, що позивач посилається на Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для реалізації загальнодержавних заходів у сфері освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 131, однак дія цього Порядку не поширюється на питання підготовки здобувачів вищої освіти третього (освітньо-наукового) рівня. Зазначений Порядок не містить правових норм про проведення МОН перевірки використання державних коштів. Законодавством визначено, що здійснення такої перевірки віднесено до повноважень органів державного фінансового контролю. Щодо доводів позивача про те, що МОН не виказувало йому пропозицій звернутися із заявою про отримання висновку про наукову новизну, не надавало бланків такої заяви для її заповнення та не повідомляло про дату прибуття на кафедру для публічної презентації дисертації, вказала, що зазначені дії не віднесені до повноважень МОН.Щодо тверджень позивача про те, що «держава в особі МОН України, в порушення конституційних принципів не здійснила всі необхідні перевірки та дослідження моїх професійних і компетентних якостей, а також відповідність моєї дисертації для здійснення захисту», зазначила , що до повноважень МОН не віднесено перевіряти професійні якості кожного окремого здобувача вищої освіти та встановлювати відповідність вимогам дисертації кожного окремого здобувача ступеня доктора філософії. Стосовно не запрошення позивача для надання пояснень, з приводу поданої скарги, представник відповідача зазначила, що у своїй скарзі позивач на 12 сторінках детально описав обставини справи і виявив бажання «у разі необхідності» з`явитися на усний прийом та на запит МОН надано інформацію Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника на 52 сторінках, що у своїй сукупності не потребувало додаткових пояснень. З приводу прохання позивача взяти ситуацію під особистий контроль і притягнути винних у порушенні його прав до відповідальності, зазначила, що МОН не вповноважене підміняти собою орган управління закладу вищої освіти, якому Законом України «Про вищу освіту» гарантовано функціонування на принципах автономії, що включає самостійність, незалежність і відповідальність закладу вищої освіти у прийнятті рішень, зокрема стосовно організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління. З приводу прохання позивача взяти ситуацію під особистий контроль і притягнути винних у порушенні його прав до відповідальності, зазначила, що МОН не вповноважене підміняти собою орган управління закладу вищої освіти, якому Законом України «Про вищу освіту» гарантовано функціонування на принципах автономії, що включає самостійність, незалежність і відповідальність закладу вищої освіти у прийнятті рішень, зокрема стосовно організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління.Щодо тверджень позивача про те, що «відповідач не роз`яснив, яка в його баченні, на рівні ЗУ «Про вищу освіту» та Постанов №261 та №44, залишається можливість для мене захистити мою дисертацію та не надав свого розсуду щодо вирішення даного питання.», представник відповідача зазначила, що такої вимоги у його скарзі не містилося. Підсумовуючи наведене представник відповідача зазначила, що скаргу позивача розглянуто МОН в межах компетенції та повноважень. МОН не є суб`єктом визнання здобувачів вищої освіти такими, яким необхідно надати належні освітні послуги та навчально-методологічний супровід. Вираховування з нормативного строку підготовки часу вимушеної перерви не передбачено законодавством. Переведення здобувача вищої освіти до іншого закладу не віднесено до повноважень МОН. Вважає, що Міністерство відповідно до Закону України «Про звернення громадян» виконало вимоги вище зазначеного Закону (т.1 а.с.129-135).
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив. У відповіді на відзив зазначив, що розглядаючи його скаргу відповідач повинен був вирішити її по суті, натомість МОН України навіть не досліджувало обставини, які вказані в скарзі. Не повідомив про вхідну реєстрацію його скарги та якому структурному підрозділу МОН України вона передана на розгляд, не назвав осіб, відповідальних за розгляд скарги, а також не зазначив документи та матеріали від освітнього закладу, на основі яких буде проведений детальний аналіз скарги. Вважає, що МОН України, якцентральний орган виконавчої влади, було зобов`язане вжити негайних заходів, щоб усунути порушення, які здійснив і відмовився усувати підпорядкований заклад вищої освіти та знайти рішення, що забезпечить стійкий і довготривалий результат від поновлення його порушених прав. Також, МОН України було зобов`язане взяти на свій контроль моніторинг поновлення прав здобувача вищої освіти і бути готовим вносити подальші корективи за необхідності.МОН України відповідно до покладених на нього обов`язків повинно встановлювати чіткі та прозорі процедури організації захисту дисертацій в Україні, що включає в себе встановлення і дотримання загальних для всіх правил та критеріїв, надання належної юридичної, методологічної і змістовної підтримки здобувачам. Одним із ключових завдань МОН України є забезпечення дотримання прав здобувачів освіти,що включає розгляд та вирішення спорів щодо захисту дисертаційних робіт. Зазначає, що відповідь на скаргу має відповідати визначеній суті скарги і має містити роз`ясненнящодо: або подальшої можливості захисту і поновлення законних прав та інтересів, якими у випадку позивача є його законне право на захист дисертації; або детальне роз`ясненнящодо того, що право чи інтерес не були порушеними і не було обмежено можливості щодо реалізації прав та інтересів особи. Даючи відповідь на скаргу МОН України не надало йому, як скаржнику і здобувачу освіти жодного роз`яснення. Звертає увагу на те, що обставини на які покликається відповідач у відзиві, не були досліджені під час розгляду скарги, не були доведені до його відома і жодним чином не відображені у наданій за результатами розгляду скарги відповіді, хоча відповідач був зобов`язаний надати своєчасну і вичерпну відповідь на скаргу (т.2 а.с.4-30).
Відповідач скористався правом на подання заперечення. У запереченні представник відповідача зазначила, що МОН України не наділене інспекційними функціями для проведення перевірки діяльності Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника та діяльності науково-педагогічних працівників кафедри цивільного права ННЮІ. Вираховування з нормативного строку підготовки часу вимушеної перерви не передбачено законодавством. МОН України не є суб`єктом проведення розслідування обставин з ознаками кримінальних правопорушень. Переведення здобувача вищої освіти до іншого закладу не віднесено до повноважень МОН України.МОН України не є суб`єктом визнання здобувачів вищої освіти такими, яким необхідно надати належні освітні послуги та навчально-методологічний супровід. Проведення перевірки використання державних коштів віднесено до повноважень органів державного фінансового контролю. МОН України не вповноважене підміняти собою орган управління закладу вищої освіти, якому Законом України «Про вищу освіту`гарантовано функціонування на принципах автономії.Враховуючи наведене представник відповідача вважає, що МОН України діяло в межах і у спосіб визначеного законодавством під час розгляду скарги позивача (т.2 а.с.32-34).
На адресу суду 13.08.2024 від позивача надійшла заява про відвід судді Скільського І.І.(т.2 а.с.48-56).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 передано адміністративну справу №300/3892/24 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (т.2 а.с.58-61).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.09.2024 відмовив у задоволенні заяви позивача про відвід судді Скільського І.І. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (т.2 а.с.64-66).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
Відповідно до витягу з наказу ДВНЗ Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника №391 від ОСОБА_4 з 01.09.2020 зарахований на навчання на третій освітньо-науковий рівень вищої освіти з метою здобуття ступеня доктора філософії до аспірантури на денну форму за спеціальністю 081-Право. Термін навчання встановлено з 01.09.2020до 31.08.2024 (т.1 а.с.36).
11.01.2024 ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням до директора навчально-наукового юридичного інституту Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника- Микитина Ю.М. (т.1 а.с.38-44).
На вказане письмове звернення ОСОБА_1 надано відповідь за підписом директора навчально-наукового юридичного інституту Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника - Микитина Ю.М. (т.1 а.с.45-46).
07.02.2024 ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням до ректора Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника Цепенди І.Є. (т.1 а.с.52-61).
На вказане письмове звернення ОСОБА_1 надано відповідь за підписом т.в.о. ректора Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника - Р.Запухляка (т.1 а.с.63-64).
22.02.2024 ОСОБА_1 звернувся із скаргою до освітнього омбудсмена України (т.1 а.с.68-78).
На подану ОСОБА_1 скаргу Службою освітнього омбудсмена 27.03.2024 надано відповідь (т.1 а.с.79-80).
21.03.2024 ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Міністерства освіти і науки України, в якій просив:
- взяти на особистий контроль відновлення його порушених прав громадянина України, здобувача вищої освіти і військовозобов`язаного;
- провести правову оцінку викладених у скарзі фактів та звернутись, у разі потреби, до правоохоронних органів;
-відрахувати з нормативного строку необхідного для завершення освітньої програми аспірантури, час вимушеної перерви, витраченої на оскарження його порушених прав;
-МОН України, як державного замовника, у встановленому порядку перевести його в інший заклад освіти, що забезпечить завершення підготовки за державним замовленням;
-здійснити контроль за виконанням державного замовлення та встановити ефективність використання бюджетних коштів, а також, повноту і своєчасність виконання своїх обов`язків, за звітній період його навчання, призначеною йому науковою керівницею, доценткою кафедри цивільного права ОСОБА_5 ;
- направити за належністю, для проведення перевірки, викладених у скарзі фактів не виконання науково-методичних обов`язківдоценткою кафедри цивільного права ННЮІ ОСОБА_3 та вчинення дій для створення конфлікту інтересів завідуючою кафедри цивільного права ННЮІ ОСОБА_2 , до Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти;
- встановити порушення, допущені посадовими особами Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, у зв`язку з невиконанням обов`язку підготовки і випуску його, як аспіранта згідно Порядку №261 та притягнути винних осіб до відповідальності;
- про наслідки розгляду скарги повідомити його письмово у встановлений законом строк (т.1 а.с.85-97).
Як додаток до скарги ОСОБА_1 долучив письмові пояснення щодо виконання вимог освітньо-наукової програми та опанування фахових і предметних компетенцій за спеціальністю 081 Право в процесі підготовки дисертації «Несправедливі умови договору в цивільному праві України» на 14 аркушах (т.1 а.с.98-111).
31.03.2024 ОСОБА_1 на адресу освітнього омбудсмена України направлено заяву, у якій, вважаючи не належним розглядйого скарги, відсутність належного реагування та припинення порушення прав як здобувача освіти, виразив недовіру освітньому омбудсмену Україниі Службі освітнього омбудсмена України, вимагав розгляд скарги Службою освітнього омбудсмена України припинити, а матеріали провадження невідкладно передати до Міністерства освіти і науки України (т.1 а.с.81-84).
02.04.2024 Департаментом атестації кадрів вищої кваліфікації МОН України, направлено ректору Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника лист №9/799-24 про надання інформації на звернення ОСОБА_1 , що надійшло до МОН України листом від 26.03.2024, щодо порушення його прав здобувача вищої освіти (т.1 а.с.145-146).
У відповідь на запит Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації МОН України від 02.04.2024,листом №2024-01-26/03-04/672 від 15.04.2024 «Про надання інформації на звернення ОСОБА_6 » за підписом ректора Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, надано запитувану інформацію (т.1 а.с.147-152).
За наслідками розгляду скарги позивача від 21.03.2024 відповідач листом МОН№1/6677-24 від 17.04.2024 повідомив, що відповідно до Закону України «Про вищу освіту» та Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), який затверджений постановою КМУ від 23 березня 2016 року №261, регламентується діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів. Відповідно до пункту 1 статті 34 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що безпосереднє управління діяльністю закладу вищої освіти здійснює його керівник. Його права, обов`язки та відповідальність визначаються законодавством і статутом закладу вищої освіти. Керівник закладу вищої освіти в межах наданих йому повноважень організовує діяльність закладу вищої освіти та призначає на посаду та звільняє з посади працівників. Вчена рада закладу вищої освіти визначає систему та затверджує процедури внутрішнього забезпечення якості вищої освіти, затверджує положення про організацію освітнього процесу та ухвалює відповідні рішення відповідно до законодавства. Керівник закладу вищої освіти здійснює контроль за якістю роботи педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників (п.14 ст. 34 ЗУ «Про вищу освіту»).Повідомлено про те, що за інформацією ПНУ ім. В. Стефаника від 15.04.2024 №2024-01-26/03-04/672, наказом ПНУ ім. В. Стефаника від 27.08.2020 №391 ОСОБА_1 зараховано до аспірантури на бюджетну форму навчання зі спеціальності 081- Право. Відповідно до подання директора ННЮІ професора Васильєвої В.А. аспіранту ОСОБА_1 було призначено наукового керівника к.ю.н., доц. ОСОБА_3 (наказ №395 від 27.08.2020). Протягом вересня-жовтня 2020 аспірантом ОСОБА_1 та науковим керівником ОСОБА_3 було обрано тему дисертаційного дослідження та складено індивідуальний план роботи над дисертаційним дослідженням на період навчання в аспірантурі з 01.09.2020 по 31.08.2024. Тему «Несправедливі умови договору в цивільному праві України» та індивідуальний план роботи над дисертаційним дослідженням затверджено вченою радою ПНУ ім. В. Стефаника (протокол №3 від 03.11.2020). Щодо проходження процедури атестації, зазначено що за результатами семи атестацій кафедрою цивільного права та вченою радою ННЮІ аспірант ОСОБА_1 був атестований, індивідуальний план роботи аспірантом виконаний. На засіданні кафедри цивільного права ПНУ ім. В. Стефаника 26.0.2024 завідувач кафедри ОСОБА_2 зауважила, що аспірант ОСОБА_1 має подати виправлений текст дисертації для рецензування роботи викладачами кафедри та науковим керівником. Аспірант ОСОБА_1 у січні 2024 звернувся до завідувача відділу аспірантури і докторантури університету професора ОСОБА_7 щодо відповідності оформлення дисертаційного дослідження, а також повідомив, що подав примірник дисертації науковому керівникові ОСОБА_3 . У результаті опрацювання дисертаційного дослідження було встановлено, що дисертація не відповідає вимогам наказу МОН України №40 від 12.01.2017 «Про затвердження вимог до оформлення дисертації» (зі змінами). Доопрацювавши дисертаційне дослідження згідно поданих зауважень 26.01.2024 аспірант ОСОБА_1 надіслав файл із дисертацією на корпоративну пошту проф. ОСОБА_7 , але на засідання кафедри цивільного права аспірантом був направлений попередній варіант роботи. Щодо результатів перевірки дисертаційного дослідження, про втрату комунікаційного зв`язку з аспірантом, зазначено, що дисертацію було опрацьовано та надіслано директору наукової бібліотеки університету к. фіз-мат.н., доц. ОСОБА_8 , для перевірки на наявність текстових запозичень програмним засобом «Unichek». Результати перевірки дисертаційного дослідження 29.01.2024 були надіслані на електронну адресу аспіранта ОСОБА_1 та науковому керівнику ОСОБА_3 .При зверненні аспіранта ОСОБА_1 до ректора університету ОСОБА_9 відповідь-лист від 21.02.2024 №2024-01-26/06-03/349 був направлений рекомендованим листом, але не отриманий адресатом. 13.03.2024 при поверненні цього листа, продубльовано зазначену відповідь на електронну адресу аспіранта. Щодо стану виконання аспірантом освітньо-наукової програми, отримання висновку про наукову новизну, теоретичне та практичне значення результатів дисертації, призначення нового наукового керівника, зазначено, що здійснивши аналіз дисертаційного дослідження аспіранта ОСОБА_1 науковий керівник ОСОБА_3 підготувала у письмовій формі рекомендації та зауваження, залишила їх у письмовій формі на кафедрі цивільного права , про що 01.03.2024 працівником університету повідомлено аспіранта ОСОБА_1 на його електронну адресу. 04.03.2024 даний факт був повідомлений здобувачу наукового ступеня засобами телефонного зв`язку та надіслано на електронну скриньку здобувача. На підставі рішень засідань кафедри цивільного права та вченої ради ННЮІ, аспірант ОСОБА_10 у повному обсязі виконав індивідуальний навчальний план роботи, склавши відповідні іспити та заліки з предметів, передбачених навчальним планом та у повному обсязі виконав індивідуальний план наукової роботи. Аспірантом опубліковано 7 наукових праць, з них 3 наукові статті в журналах категорії Б, проведено апробацію дисертаційного дослідження на 4-хнаукових конференціях. Протягом лютого-березня 2024 аспірант ОСОБА_1 не подавав заяву для отримання висновку про наукову новизну, теоретичне та практичне значення результатів дисертації, не провів виправлення зауважень наукового керівника стосовно його роботи, не подав виправлений варіант роботи на кафедру та науковому керівнику, тим самим порушив пункт 25 та 26 вищезазначеного Порядку. ОСОБА_11 не звертався до керівника ПНУ ім. В. Стефаника з проханням зміни наукового керівника. Також відповідачем у листі на скаргу зазначено, що ПНУ ім. В. Стефаника направив до МОН України скриншотипереписки між аспірантом ОСОБА_1 та співробітниками закладу, рекомендації та зауваження наукового керівника ОСОБА_3 до дисертації ОСОБА_1 ; результати виконання освітньої ОСОБА_12 ; індивідуальний план роботи аспіранта ОСОБА_1 (т. 1 а.с.113-115 та т.1 а.с. 199-201).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо розгляду та надання належної відповіді на його скаргу, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР).
Вказані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Правова процедура («fairprocedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання та у спосіб, передбачений законом.
Частиною 1 статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно статті 4 Закону №393/96-ВР, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Відповідно до частини 1 статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина 1 статті 7 Закону №393/96-ВР).
При цьому частинами 3, 4 статті 7 цього Закону передбачено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно зі статтею 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого звернулася особа, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2018 №136, зареєстрованого в МіністерствіюстиціїУкраїни06.03.2018 за №271/31723,затверджено Інструкцію

з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України (далі Інструкція №136).

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №136, звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому законодавством порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно пунктів 1, 2, 3 розділу ІІІ Інструкції №136, звернення громадян розглядає керівництво МОН відповідно до розподілу повноважень між Міністром та його заступниками.

Опрацювання звернень громадян структурними підрозділами МОН згідно з резолюцією спрямовується на об`єктивне вирішення порушених авторами звернень питань, підготовку, супроводження, прийняття рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись, надання відповідних роз`яснень, у тому числі за результатами вивчення та перевірки на місцях викладених у зверненнях обставин, проведення інших заходів.

Громадяни мають право ознайомлюватися з матеріалами перевірки викладених у зверненнях фактів відповідно до законодавства України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу ІV Інструкції №136, cтроки розгляду звернень громадян обчислюються у календарних днях, починаючи від дня реєстрації таких звернень. Датою виконання звернення громадянина є дата реєстрації відповіді на нього.

Звернення громадян розглядаються і вирішуються у строк, що не перевищує одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний строк вирішити порушені у зверненні питання не можна, встановлюється необхідний строк для його розгляду, про що повідомляють особу, яка подала звернення. Загальний строк вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції МОН, таке звернення відповідно до статті 7 Закону в строк не більше п`яти днів пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляють заявника. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення МОН, воно в той самий строк повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

При цьому, відповідно до пункту 7 розділу ІV Інструкції №136, пропозиції, заяви, скарги вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, щодо яких вжито необхідних заходів, і дано вичерпні відповіді, що відповідають чинному законодавству.

Відповідно до матеріалів справи 21.03.2024 ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Міністерства освіти і науки України, в якій просив:

- взяти на особистий контроль відновлення його порушених прав громадянина України, здобувача вищої освіти і військовозобов`язаного;

- провести правову оцінку викладених у скарзі фактів та звернутись, у разі потреби, до правоохоронних органів;

- відрахувати з нормативного строку необхідного для завершення освітньої програми аспірантури, час вимушеної перерви, витраченої на оскарження його порушених прав;

- МОН України, як державного замовника, у встановленому порядку перевести його в інший заклад освіти, що забезпечить завершення підготовки за державним замовленням;

- здійснити контроль за виконанням державного замовлення та встановити ефективність використання бюджетних коштів, а також, повноту і своєчасність виконання своїх обов`язків, за звітній період його навчання, призначеною йому науковою керівницею, доценткою кафедри цивільного права ННЮІ ОСОБА_3 ;

- направити за належністю, для проведення перевірки, викладених у скарзі фактів не виконання науково-методичних обов`язківдоценткою кафедри цивільного права ННЮІ ОСОБА_3 та вчинення дій для створення конфлікту інтересів завідуючою кафедри цивільного права ННЮІ ОСОБА_2 , до Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти;

- встановити порушення, допущені посадовими особами Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, у зв`язку з невиконанням обов`язку підготовки і випуску його, як аспіранта згідно Порядку №261 та притягнути винних осіб до відповідальності;

- про наслідки розгляду скарги повідомити його письмово у встановлений законом строк (т.1 а.с.85-97).

До поданої скарги ОСОБА_1 долучив письмові пояснення щодо виконання вимог освітньо-наукової програми та опанування фахових і предметних компетенцій за спеціальністю 081 Право в процесі підготовки дисертації «Несправедливі умови договору в цивільному праві України» на 14 аркушах (т.1 а.с.98-111).

Як встановлено судом, 02.04.2024 Департаментом атестації кадрів вищої кваліфікації МОН України, направлено ректору Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника лист №9/799-24 про надання інформації на звернення ОСОБА_1 , що надійшло до МОН України листом від 26.03.2024, щодо порушення його прав здобувача вищої освіти (т.1 а.с.145-146).

У відповідь на запит Департаменту атестації кадрів вищої кваліфікації МОН України від 02.04.2024, листом №2024-01-26/03-04/672 від 15.04.2024 «Про надання інформації на звернення ОСОБА_1 » за підписом ректора Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, надано запитувану інформацію (т.1 а.с.147-152).

За наслідками розгляду скарги позивача від 21.03.2024, Міністерством освіти і науки України, листом МОН№1/6677-24 від 17.04.2024 «Про надання інформації», повідомлено ОСОБА_1 , про те, що за інформацією Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника від 15.04.2024 №2024-01-26/03-04/672наданою на запит Міністерства від 02.04.2024 №9/799-24, наказом ПНУ ім. В. Стефаника від 27.08.2020 №391 ОСОБА_1 зараховано до аспірантури на бюджетну форму навчання зі спеціальності 081- Право. Відповідно до подання директора ННЮІ професора Васильєвої В.А. аспіранту ОСОБА_1 було призначено наукового керівника к.ю.н., доц. ОСОБА_3 (наказ №395 від 27.08.2020). Протягом вересня-жовтня 2020 аспірантом ОСОБА_1 та науковим керівником ОСОБА_3 було обрано тему дисертаційного дослідження та складено індивідуальний план роботи над дисертаційним дослідженням на період навчання в аспірантурі з 01.09.2020 по 31.08.2024. Тему «Несправедливі умови договору в цивільному праві України» та індивідуальний план роботи над дисертаційним дослідженням затверджено вченою радою ПНУ ім. В. Стефаника (протокол №3 від 03.11.2020). Щодо проходження процедури атестації, зазначено що за результатами семи атестацій кафедрою цивільного права та вченою радою ННЮІ аспірант ОСОБА_1 був атестований, індивідуальний план роботи аспірантом виконаний. На засіданні кафедри цивільного права ПНУ ім. В. Стефаника 26.0.2024 завідувач кафедри ОСОБА_2 зауважила, що аспірант ОСОБА_1 має подати виправлений текст дисертації для рецензування роботи викладачами кафедри та науковим керівником. Аспірант ОСОБА_1 у січні 2024 звернувся до завідувача відділу аспірантури і докторантури університету професора ОСОБА_7 щодо відповідності оформлення дисертаційного дослідження, а також повідомив, що подав примірник дисертації науковому керівникові ОСОБА_3 . У результаті опрацювання дисертаційного дослідження було встановлено, що дисертація не відповідає вимогам наказу МОН України №40 від 12.01.2017 «Про затвердження вимог до оформлення дисертації» (зі змінами). Доопрацювавши дисертаційне дослідження згідно поданих зауважень 26.01.2024 аспірант ОСОБА_1 надіслав файл із дисертацією на корпоративну пошту проф. ОСОБА_7 , але на засідання кафедри цивільного права аспірантом був направлений попередній варіант роботи. Щодо результатів перевірки дисертаційного дослідження, про втрату комунікаційного зв`язку з аспірантом, зазначено, що дисертацію було опрацьовано та надіслано директору наукової бібліотеки університету к. фіз-мат.н., доц. ОСОБА_8 , для перевірки на наявність текстових запозичень програмним засобом «Unichek». Результати перевірки дисертаційного дослідження 29.01.2024 були надіслані на електронну адресу аспіранта ОСОБА_1 та науковому керівнику ОСОБА_3 . При зверненні аспіранта ОСОБА_1 до ректора університету ОСОБА_9 відповідь-лист від 21.02.2024 №2024-01-26/06-03/349 був направлений рекомендованим листом, але не отриманий адресатом. 13.03.2024 при поверненні цього листа, продубльовано зазначену відповідь на електронну адресу аспіранта. Щодо стану виконання аспірантом освітньо-наукової програми, отримання висновку про наукову новизну, теоретичне та практичне значення результатів дисертації, призначення нового наукового керівника, зазначено, що здійснивши аналіз дисертаційного дослідження аспіранта ОСОБА_1 науковий керівник ОСОБА_3 підготувала у письмовій формі рекомендації та зауваження, залишила їх у письмовій формі на кафедрі цивільного права , про що 01.03.2024 працівником університету повідомлено аспіранта ОСОБА_1 на його електронну адресу. 04.03.2024 даний факт був повідомлений здобувачу наукового ступеня засобами телефонного зв`язку та надіслано на електронну скриньку здобувача. На підставі рішень засідань кафедри цивільного права та вченої ради ННЮІ, аспірант ОСОБА_1 у повному обсязі виконав індивідуальний навчальний план роботи, склавши відповідні іспити та заліки з предметів, передбачених навчальним планом та у повному обсязі виконав індивідуальний план наукової роботи. Аспірантом опубліковано 7 наукових праць, з них 3 наукові статті в журналах категорії Б, проведено апробацію дисертаційного дослідження на 4-х наукових конференціях. Протягом лютого-березня 2024 аспірант ОСОБА_1 не подавав заяву для отримання висновку про наукову новизну, теоретичне та практичне значення результатів дисертації, не провів виправлення зауважень наукового керівника стосовно його роботи, не подав виправлений варіант роботи на кафедру та науковому керівнику, тим самим порушив пункт 25 та 26 вищезазначеного Порядку. Аспірант ОСОБА_1 не звертався до керівника ПНУ ім. В. Стефаника з проханням зміни наукового керівника. Також відповідачем у листі на скаргу зазначено, що ПНУ ім. В. Стефаника направив до МОН України скриншоти переписки між аспірантом ОСОБА_1 та співробітниками закладу, рекомендації та зауваження наукового керівника ОСОБА_3 до дисертації ОСОБА_1 ; результати виконання освітньої складової ОСОБА_1 ; індивідуальний план роботи аспіранта ОСОБА_1 (т. 1 а.с.113-115 та т.1 а.с. 199-201).

З аналізу листа Міністерства освіти і науки України МОН№1/6677-24 від 17.04.2024, наданого у відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 21.03.2024,судом встановлено, що відповідачем фактично тільки проінформовано позивача про надану Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника інформацію на запит Міністерства від 02.04.2024 №9/799-24.

Враховуючи положення статей 3, 4-6, 19 Закону України «Про звернення громадян» та пункту 7 розділу ІV Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України №136 від 13.02.2018,суд приходить до висновку про те, що відповідь Міністерства освіти і науки Українина скаргу ОСОБА_1 від 21.03.2024, надана листом МОН№1/6677-24 від 17.04.2024, має формальний характер і не ґрунтується на ретельному дослідженні обставин і питань, які порушив ОСОБА_1 у скарзі. Так, МОН України обмежилося лише цитуванням окремих норм чинного законодавства України, інформуванням ОСОБА_1 про надану Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника інформацію на запит Міністерства від 02.04.2024 №9/799-24,без наданнявичерпних відповідей на всі поставленіу скарзі ОСОБА_1 питання.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16, зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що лист відповідача МОН№1/6677-24 від 17.04.2024 «Про надання інформації», наданий у відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 21.03.2024, у розумінні вимог чинного законодавства України не може вважатися належною відповіддю на звернення громадянина (по суті викладених у ньому обставин і порушених питань), а тому такий розгляд звернення позивача є неналежним і протиправним.

Враховуючи те, що Міністерством освіти і науки України скарга позивача у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України №136 від 13.02.2018 фактично не розглянута, не надано обґрунтованої відповіді по суті викладених у ній обставин і порушених питань, а тому вимоги позивача про визнання аспіранта четвертого року навчання денної державної форми освітньо-наукового рівня вищої освіти доктора філософії - ОСОБА_1 , як такого, якому слід надати належні освітні послуги та навчально-методологічний супровід для підготовки і здійснення захисту дисертації на тему «Несправедливі умови договору в Цивільному праві України» для завершення розпочатої ним 01.09.2020 освітньо-наукової програми аспірантури, в закладі вищої освіти системи освіти і науки України згідно Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №261 та Порядку присудження ступеня доктора філософії та скасування рішення разової ради закладу вищої освіти, наукової установи про присудження ступеня доктора філософії затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №44;зобов`язання Міністерство освіти і науки України, як державного замовника, вчинити дії необхідні для поновлення прав здобувача освіти аспіранта четвертого року навчання денної державної форми - ОСОБА_1 , а саме: відрахувати з строку нормативної підготовки за освітньою програмою навчання на аспірантурі календарний строк, який розпочався з 01.09.2023, протягом якого не надавались освітні послуги і здійснювався процес оскарження порушень прав здобувача освіти, як час вимушеної перерви у навчанні, який не можна визнавати як строк нормативної підготовки і розірвати державне замовлення з Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, як упередженим щодо аспіранта ОСОБА_1 закладом освіти та переукласти договір державного замовлення з іншим закладом в системі освіти Міністерства освіти і науки України для завершення підготовки за державним замовленням, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, зважаючи на те, що скарга позивача від 21.03.2024, відповідачем належно не розглянута, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Міністерства освіти і науки України повторно провести розгляд скарги позивача від 21.03.2024, у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України №136 від 13.02.2018 та надати обґрунтовану відповідь по суті викладених у ній обставин і порушених питань.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3633,60 грн, згідно квитанцій №0.0..1 від 16.05.2024 (т.1 а.с.1), №0.0..1 від 16.05.2024 (т.1 а.с.2) та №0.0..1 від 16.05.2024 (т.1 а.с.3).

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 1816,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України щодо належного розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.03.2024.

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України повторно провести розгляд скарги ОСОБА_1 від 21.03.2024, у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», Інструкції з діловодства за зверненнями громадян у Міністерстві освіти і науки України №136 від 13.02.2018 та надати обґрунтовану відповідьпо суті викладених у ній обставин і порушених питань.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (, проспект Берестейський, 10, м.Київ, 01135) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Міністерство освіти і науки України (), адреса:проспект Берестейський, 10, м.Київ, 01135.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.