Справа № 938/1939/24
Суддя: Джус Р. В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№938/1939/24
Провадження № 2-а/938/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №156 від 10.12.2024,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: Фіртась Х.Б. (адвокат);

представника відповідача: Аксюка Б.В.;

Обставини справи.

Позивач звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №156 від 10.12.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 30.12.2024 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали суду для усунення зазначених в ній недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024, від представника позивача адвоката Фіртась Х.Б. 07.01.2025 надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою суду від 10.01.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 17.01.2025. Також, вказаною ухвалою суду, витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Судове засідання 17.01.2025, за клопотанням представника позивача адвоката Фіртась Х.Б., для надання їй можливості ознайомитись із відзивом відповідача, було відкладено на 17.02.2025.

В судовому засіданні 17.02.2025 було заслухано правові позиції учасників справи та у зв`язку з наданням стороні відповідача можливості представити додаткові докази, розгляд справи відкладено на 26.02.2025.

В судове засідання 26.02.2025 з`явився позивач, представник позивача адвокат Фіртась Х.Б. та представник відповідача Аксюк Б.В.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові та додаткових поясненнях у справі від 13.02.2025 посилається на те, що 10.12.2024, начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 було складено протокол №156 за те, що останній не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.05.2023 згідно отриманої повістки від 18.05.2023, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП. Також, цього ж дня, на підставі протоколу №156, щодо нього було складено постанову №156 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП. У постанові продубльовано інформацію зазначену в протоколі №156 від 10.12.2024, та зазначено, що гр. ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.05.2023 згідно отриманої повістки від 18.05.2023, чим порушив вимоги ч.2 ст.210-1 КУпАП. Однак, він ніякої повістки не отримував. В травні 2023 року, службове авто, на якому він разом з іншими працівниками компанії, в якій вони працюють, їхали на одну з військових частин АДРЕСА_1 проводити ремонтні роботи, та їх зупинили працівники ТЦК та СП. Вони пред`явили їм свої військово-облікові документи та лист, який підтверджував, що вони прямують на виконання робіт до ВЧ у АДРЕСА_1 . Перевіривши документи, працівники ТЦК та СП їх відпустили та жодної повістки не вручали.

Також, постановою №156 від 10.12.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Однак доказів вчинення ним протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та піддання адміністративному стягненню, постанова не містить.

Крім того постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, в той час як санкція статті передбачає накладення штрафу в розмірі від 500 до 700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова №156 складені в той день, коли він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення відстрочки згідно п.1 ч.3 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Попередньо, заява про надання відстрочки та документи були надіслані ним на поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 цінним листом з описом. Також, цього ж дня, 10.12.2024 ним було пройдено ВЛК та йому було надано відстрочку до 07.02.2025, що підтверджується його військово-обліковим електронним документом сформованим в застосунку «Резерв+».

Крім того, зазначає, що відповідно до ч.7 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст. 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Також, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, повинен бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. А тому, враховуючи наведене, законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку з чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що йому дали штраф за те, що він не з`явився у ТЦК за повісткою від 18.05.2023. Однак, на час винесення відносно нього оскаржуваної постанови, жодних повісток він не отримував. Він самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.12.2024 і саме тоді на нього було складено постанову за ч.2 ст.210-1 КУпАП за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці. В постанові зазначено, що йому 18.05.2023 було вручено повістку, однак таку він не отримував. Зазначив, що в той період часу він їздив у Верховинський район по роботі і точно не пам`ятає чи отримував повістку. Підпис в повістці, яка мається в матеріалах справи, схожий на його, однак він точно не може сказати, що то його підпис.

Правова позиція відповідача.

Від відповідача 16.01.2025 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, а відтак користується правами та має обов`язки згідно Конституції України. Згідно ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 була належним чином вручена повістка від 18.05.2023 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00год. 19.05.2023, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в повістці.

Також, на підставі розпорядження №3/1/5214 від 04.10.2024, ОСОБА_1 було включено до списку оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у виконавчому комітеті Зеленської сільської ради про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі листа Зеленської сільської ради від 14.10.2024 №310/02-16 встановлено, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщеним про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищезазначеним розпорядженням, що підтверджено додатком до листа де в графі «результат оповіщення» зазначено про рекомендоване поштове відправлення на адресу ОСОБА_1

10.12.2024 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №156 у зв`язку з порушенням вимог ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.05.2023, згідно одержаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023.

Також зазначає, що протокол №156 про адміністративне правопорушення від 10.12.2024 складався у двох екземплярах, один з яких було вручено позивачу, про що свідчить його особистий підпис у протоколі. При цьому, позивач отримав другий примірник протоколу та постанови, що підтверджується його особистим підписом та письмовим записом пояснень, зауважень до протоколу у позивача не було.

Зазначає, що постанова складена з дотриманням норм права та працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 діяли у межах повноважень та у спосіб визначений законом. Просить в задоволенні позову відмовити та зобов`язати ОСОБА_1 сплатити штраф за постановою у подвійному розмірі.

Представник відповідача Аксюк Б.В. в судовому засіданні підтримав відзив на позов, суду пояснив, що 10.12.2024 відносно позивача було складено протокол та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, а саме за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці від 18.05.2023, яку він отримав. Крім того, було розпорядження №3/1/5214 та копія листа Зеленської сільської ради, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було оповіщено про необхідність з`явитися до ТЦК до 14.10.2024, а саме шляхом надсилання йому рекомендованого повідомлення. Крім того, вважає, що твердження позивача про неотримання повістки, спростовуються наявною в його особовій справі розпискою про отримання ним 18.05.2023 повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год 19.05.2023, в якій зазначено його паспортні дані. Крім того, позивачем нічим не підтверджено його доводи про те, що він здійснював певні роботи на одній з військових частин у АДРЕСА_1 . Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, а не ч.3 ст.210-1 КУпАП не впливає на правомірність винесеної постанови, оскільки штраф накладено в межах санкції ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Згідно з копією постанови у справі про адміністративне правопорушення №156 від 10.12.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.05.2023, згідно одержаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП (а.с.12),

Також, з копії справи №156 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП, яка представлена стороною відповідача, вбачається, що така містить:

- протокол №156 про адміністративне правопорушення від 10.12.2024, складений заступником начальника начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 про те, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.05.2023, згідно одержаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП (а.с.51-53),

- розписка, про отримання повістки на ім`я ОСОБА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год. 19.05.2023, яка одержана ОСОБА_1 18.05.2022, що засвідчено його особистим підписом. Також в повістці роз`яснено наслідки неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 та дані паспорта особи (а.с.56),

- заява ІНФОРМАЦІЯ_2 про відкриття виконавчого провадження №1/1/71 від 07.01.2025, з якої вбачається, що Верховинському відділу ДВС у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції направлено до примусового виконання оригінал постанови №156 від 10.12.2024 (а.с.57),

- розпорядження №3/1/5214, винесене 04.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , згідно якого на виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» слід: 1)здійснити оповіщення військовозобов`язаних згідно додатку 1, які перебувають на військовому обліку у виконавчому комітеті Зеленської сільської ради про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити їх прибуття в термін до 10.10.2024 о 9.00год. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 ) про результати виконання розпорядження проінформувати до 14.10.2024; 3) звернення щодо військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки, а копії до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.58),

- лист Зеленської сільської ради від 14.10.2024 №310/02-16 з якого вбачається, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №3/1/5214 від 04.10.2024 Зеленська сільська рада надає інформацію про результати оповіщення військовозобов`язаних відповідно до додатку 1 до розпорядження, які перебувають на військовому обліку у виконавчому комітеті Зеленської сільської ради, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 до 10.10.2024, серед яких позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який оповіщений шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення 897 (зареєстрований, але не проживає, довідка від 20.08.2024 №518 додається) (а.с.59-60),

- додаток 1 до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №3/1/5214 від 04.10.2024, з якого вбачається, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , с.Зелене, належить до переліку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у виконавчому комітеті Зеленської сільської ради та підлягають оповіщенню про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити їх прибуття в термін до 10.10.2024 о 9.00год. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 (а.с.88-89).

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст.280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог 283 КУпАП, яка регламентує зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення.

При цьому суд, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із оскаржуваної постанови №156 від 10.12.2024, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.05.2023, згідно одержаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.05.2023, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП, за що на нього, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції яка діяла станом на 19.05.2023), під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 210-1 КУпАП (в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови) визначено, що:

- (ч. 1 статті) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- (ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

- (ч. 3 статті) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення) було визначено:

-(ч. 1 статті) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

-(ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскаржувана постанова за справою про адміністративне правопорушення № 156 від 10.12.2024 містять чіткі відомості про конкретний час вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого диспозицією ч.2 ст.210-1 КУпАП, згідно яких ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці на 19.05.2023.

Однак, судом достовірно встановлено, що у визначений повісткою час, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.

Таким чином, датою вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 є 19.05.2023.

Відповідно до ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Так, згідно оскаржуваної постанови №156 від 10.12.2024, до ОСОБА_1 застосовані положення ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17000,00 грн. Однак, жодних застережень щодо застосування положень ч.2 ст.210-1 КУпАП в редакції, чинній станом на день вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення-19.05.2023, чи в редакції чинній на дату винесення оскаржуваної постанови- 10.12.2024, оскаржувана постанова не містить. Також викладена в постанові фабула правопорушення не містить даних щодо вчинення правопорушення повторно чи в умовах особливого періоду.

При цьому, розмір накладеного на ОСОБА_1 стягнення, а саме штрафу у сумі 17000,00грн, не відповідає санкції ч.2 ст. 210-1 КУпАП, ні в редакції чинній на день вчинення правопорушення, а ні в редакції чинній на день винесення оскаржуваної постанови. Фактично, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.210-1 КУпАП, яка була введена в дію лише 19.05.2024, згідно Закону України №3696 ІХ «Про внесення змін до КУпАП, щодо відповідальності за порушення привал військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» яким ст.210-1 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами, правил військового обліку в особливий період.

Зазначені вище обставини свідчать про протиправність прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , постанови у справі про адміністративне правопорушення №156 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що незважаючи на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не впливає на правомірність винесеної постанови, суд не бере до уваги, оскільки сутність пред`явленого обвинувачення повинна чітко відповідати диспозиції та санкції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення.

Окрім того, суд звертає увагу, на те, що і положення ч.7 ст.38 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення, набули чинності 19 травня 2024 року на підставі Закону України №3696 ІХ «Про внесення змін до КУпАП, щодо відповідальності за порушення привал військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не можуть бути застосовані до вчиненого ОСОБА_1 19.05.2023 року порушення.

Станом на день вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, строки накладення стягнення за вказаною статтею регулювались положеннями ч. 1 ст. 38 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що оскаржуваною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 , за справою про адміністративне правопорушення № 156 від 10.12.2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення поза межами строків, імперативно визначених положеннями ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст.9 КУпАП обставин, оскаржувана постанова винесена без достатніх для того підстав та з порушенням строків накладення адміністративного стягнення, а відтак, позов слід задовольнити та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №156 від 10.12.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС закрити.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 гривень.

За звернення до суду, позивач згідно квитанції до платіжної інструкції № 17-18742246/С 17-18742246 від 17.12.2024, сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, який слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262,286, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №156 від 10.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Роман ДЖУС