Справа № 120/6520/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6520/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

25 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (далі - відповідач 1) та Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 09.04.2024 №50 про відмову в призначенні позивачеві пенсії по втраті годувальника; зобов`язання відповідача 2 призначити і виплачувати позивачеві з 01.04.2024 (з дня смерті годувальника) пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.08.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 09.04.2024 №50 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент звернення позивач не досягла пенсійного віку визначеного ст 26 Закону 1058, тому не є непрацездатним членом сім`ї.

Також зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області не є суб`єктом прийняття рішення. Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області звертає увагу суду, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області здійснити певні дії, оскільки заява Позивача про призначення пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 позивач є дружиною ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

01.04.2024 позивач звернулась до відповідача 2 із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На момент звернення позивач досягла 60-річного віку (60 років 06 місяців 11 днів).

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснював відповідач 1.

Так, за результатами опрацювання заяви позивача і доданих до неї документів, відповідачем 1 09.04.2024 прийнято рішення №50 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.

Відповідачем 1 до страхового стажу позивача зараховано всі періоди та в підсумку такий стаж становить 19 років 05 днів, в той час як ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний страховий стаж визначено на рівні 30 років.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача 1, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково, дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 09.04.2024 №50.

Також, з урахуванням повноважень пенсійного органу в розрізі призначення та виплати пенсій, суд вважає, що належним та ефективним способом порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по втраті годувальника від 01.04.2024 з урахуванням висновків суду у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, при цьому, незалежно від тривалості страхового стажу непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника. Крім того, саме вказаною нормою передбачено таку умову - наявність страхового стажу саме у померлого годувальника.

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Оскільки, позивачка, як дружина померлого годувальника, на час звернення до відповідача із заявою від 01.04.2024 про призначення пенсії у зв`язку втратою годувальника досягла 60-річного віку, тобто передбаченого ст. 26 Закону №1058, то у розумінні приписів п. 1 ч.2 ст. 36 Закону №1058 є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (її чоловіка), а тому має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Доводи апелянта щодо відсутності у позивача достатнього страхового стажу, та недосягнення пенсійного віку передбаченого ст. 26 Закону №1058, що і покладений в основу спірного рішення про відмову у призначені пенсії, суд вважає помилковим, оскільки положення статті 36 цього Закону, яким визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язують право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця, а ст. 26 цього ж Закону застосовується у тому, як досягнення пенсійного віку у загальному розумінні 60 років.

Отже, оскільки положення ст. 36 Закону №1058, яким визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язують право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця, то позиція відповідача про недостатність у позивачки страхового стажу, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.