Справа № 489/7833/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 489/7833/24

Головуючий в 1 інстанції: Міульшина Г.А. Дата і місце ухвалення: 18.12.2024 р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(на підставі клопотань сторін, справу розглянуто

в порядку ст. 311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №166486 від 29.09.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебуваючи в хворобливому стані не мав можливості керувати транспортним засобом та контролювати дорожню обстановку, здійснювати подальший рух без створення небезпеки оточуючим, в зв`язку чим здійснив вимушену зупинку транспортного засобу та в результаті стрімкого зростання артеріального тиску вимушений був викликати бригаду швидкої медичної допомоги. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволеною.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 18.12.2024 р. та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оскаржувану постанову, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено матеріалами справи.

Апелянт зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а тому погане самопочуття не є підставою уникнення відповідальності, навіть якщо йому раптово стало зле, оскільки перед цим позивачем проігноровано дорожні знаки, які свідчили про ведення дорожніх робіт.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2024 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідком чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №166486 від 29.09.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, застосовано до останньої адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680,00 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 29.09.2024 о 14:12 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 та здійснив зупинку даного транспортного засобу на колії для руху громадського транспорту трамвая, тим самим заблокував його рух, чим порушив п.15.9Є та 15.10 А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 перебував у хворобливому стані, на місце розгляду справи була викликана швидка медична допомога. За наявності медичних документів, що підтверджують значне підвищення артеріального тиску у позивача, у суду відсутні підстави вважати, що виклик ним швидкої медичної допомоги обумовлений бажанням уникнути від адміністративної відповідальності та насправді ОСОБА_1 мав гарне самопочуття. Той факт, що зупинка ОСОБА_1 на колії громадського транспорту відбулась приблизно о 14:17 годин, а виклик швидкої медичної допомоги він здійснив о 15:02 год., не спростовує факт перебування позивача у хворобливому стані здоров`я протягом зазначеного періоду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п.п. 8, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно з п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

У відповідності до п. 2.3.6) ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно пп. 15.1 Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У відповідності до п. 15.9 б, 15.9 є Правил дорожнього руху України зупинка забороняється: на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8цих Правил); ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють.

Відповідно до п. 15.8 Правил дорожнього руху України на трамвайній колії попутного напрямку, розташованій ліворуч на одному рівні з проїзною частиною для руху нерейкових транспортних засобів, дозволяється зупинка лише для виконання вимог цих Правил, а на розташованих біля правого краю проїзної частини - лише для посадки (висадки) пасажирів чи виконання вимог цих Правил.

Положеннями п. 15.10 а Правил дорожнього руху України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього уху України вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

У відповідності до п. 2.9 б Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього.

Відповідно до частини 2 статті 222 КУПАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів встановила, що 29.09.2024 о 14:17 надійшло повідомлення на лінію « 102» про те, що 29.09.2024 о 14:16 год. за адресою Центральний район, м.Миколаїв, вул. 4 Слобідська, 4, стоїть автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , заважає проїхати трамваю. Виклик надійшов від диспетчера КП «Миколаївелектротранс» (а.с. 33).

Як вбачається з наявного в матеріалах відеозапису, інспектори патрульної поліції, прибувщи на місце виклику встановили, що автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 стоїть на трамвайних путях та заважає проїхати трамваю.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначена зупинка позивачем ТЗ була вимушена через причини його поганого самопочуття, оскільки як вбачається з відеозапису автомобіль позивача застряг на коліях через дорожні ремонтні роботи, а тому не міг здійснити проїзд далі. При цьому, позивач сам про це зазначає інспекторам поліції, які фіксували зазначені обставини на бодікамеру та зазначив про те, що зараз приїдуть і витягнуть його.

При цьому колегія суддів наголошує, що позивачем умисно було порушено правила дорожнього руху, оскільки перед тим як заїхати на цю ділянку дороги позивач проігнорував ряд дорожніх знаків, зокрема, 3.1 «Рух заборонено» та 3.43 «Небезпека» та 1.37 «Ведуться дорожні роботи».

Крім іншого, дослідивши наданий до суду відеозапис колегія суддів встановила, що відносно позивача були складені адміністративні матеріали, а саме протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з виявленням інспектором патрульної поліції ознаки алкогольного сп`яніння у позивача, після чого ОСОБА_1 викликав швидку через погане самопочуття.

Зазначені вище обставини спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність вини зі сторони позивача.

Слід також зазначити, що дійсно матеріали справи містять докази того, що о 15:02 на лінію « 103» надійшов виклик швидкої медичної допомоги від ОСОБА_1 , який скаржився на головний біль, запаморочення, безсоння. Бригада ШМД виїхала на виклик о 151:03 год, прибула на місце о 15:13 год., виклик закінчено о 15:57 год. На час огляду артеріальний тиск ОСОБА_1 становив 180/100 мм.рт.ст., пульс 95. Згідно копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 252 від 29.09.2024 встановлено, що виклик був обґрунтованим, тим виїзду раптове захворювання, діагноз помірна артеріальна гіпертензія, підвищений артеріальний тиск (а.с. 18-20).

Однак, зазначені вище обставини не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, оскільки колегія суддів встановила, що підставою зупинки транспортного засобу не було раптове погіршення стану здоров`я позивача, а фактично позивач проігнорував ряд дорожніх знаків, зокрема, 3.1 «Рух заборонено» та 3.43 «Небезпека» та 1.37 «Ведуться дорожні роботи», у зв`язку з чим автомобіль позивача застряг на коліях через дорожні ремонтні роботи, а тому не міг здійснити проїзд далі, та сам позивач наголошував на тому, що зараз його витягнуть.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху зафіксовано на відеозаписі та відповідачем доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на не вірному встановлені всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2024року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 лютого 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук