Справа № 160/33430/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
19 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 страхових виплат відповідно до частини 1 статті 35 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 страхові виплати відповідно до частини 1 статті 35 Закону від 23 вересня 1999 року №1105-XIV у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частини п`ятої статті 36 Закону від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.06.2018 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.02.2024 року №0400-010315-8/29844 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні щомісячної страхової виплати та одноразової страхової виплати на ОСОБА_2 згідно статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на право одержання утримання від померлого ОСОБА_3 (не підтвердження статусу члена сім`ї потерпілого).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/15802/23 встановлено факт проживання однією сім`єю з 01 вересня 2018 року до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010318-8/180936 від 05 вересня 2024 року позивачеві повідомлено про відмову в призначенні одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність документів підтверджуючих факт перебування ОСОБА_2 на утриманні у померлого ОСОБА_3 .

Оскільки факт родинних зв`язків ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підтверджено рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/15802/23, враховуючи, що ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_3 на утриманців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхових виплат відповідно до частини 1 статті 35 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , у зв`язку з чим звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/33430/24 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

31 січня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву вх.№4933/25, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

15 листопада 2023 року за вх.№14119 ОСОБА_1 звернулася з заявою до відділу обслуговування громадян №23 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_3 з підтверджуючими документами.

Звернення було опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та призначено:

- одноразову допомогу сім`ї загиблого в сумі 268000,00 грн.,

- одноразову страхову виплату кожній особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 53600,00 грн.

- щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право (в разі смерті потерпілого) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 22537,74 грн.

Всі належні кошти в повному обсязі перераховані на рахунок в АТ КБ "Приватбанк", який визначеній в заяві ОСОБА_1 .

Щодо ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) винесено рішення про відмову в призначенні виплат по втраті годувальника.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_6 .

Позивачем не надано до Головного управління документів, які б свідчили про позбавлення батьківських прав або про смерть ОСОБА_6 , розірвання з ним шлюбу, про визнання шлюбу недійсним, визнання особи недієздатною або безвісті відсутньою.

30 серпня 2024 року за вх.№11131 ОСОБА_1 повторно звернулася з заявою до відділу обслуговування громадян №23 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з документами на призначення одноразової страхової виплати кожній особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника) та щомісячної страхової виплати особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого, а саме на ОСОБА_2 .

Згідно з Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року встановлено факт проживання однією сім`єю потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 статті 36 Закону № 1105 у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачується одноразова допомога у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

З цих підстав, в лютому 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вже було призначено одноразову та виплачено допомогу, як сім`ї загиблого.

Документи, які підтверджували факт утримання ОСОБА_2 померлим ОСОБА_3 на адресу Головного управління не надходили.

Листом від 05.09.2024 за № 0400-010318-8/180936 Головне управління повідомило позивачеві про неможливість призначення одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що відсутні докази про встановлення факту перебування останньої на утриманні у ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, у зв`язку з відсутністю судового рішення про встановлення факту перебування на утриманні у ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , у відповідача відсутні законні підстави для призначення одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 .

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону №1105 та пункту 2 розділу ІХ Порядку №4-1, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Отже, факт перебування на утриманні у вищезазначених документах має принципово важливе значення для призначення допомоги в разі смерті потерпілого.

ОСОБА_1 не довела того факту, що на момент смерті ОСОБА_3 на його утриманні перебувала ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

04 лютого 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив вх.№5675/25, в якій представник позивача вважає доводи викладені у відзиві помилковими, у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 36 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_7 (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Оскільки ОСОБА_8 була призначена пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_3 , позивачкою було надано до Головного управління Витяг на підтвердження того, що вона є матір`ю одиначкою.

Оскільки відповідач, як на підставі для відмови, посилається виключно на свідоцтво про народження ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 подавала до Головного управління копію рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі № 185/15802/23 за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , яким встановлено факт проживання однією сім`єю з 01 вересня 2018 року до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким також були встановлені обставини того, що померлий ОСОБА_3 замінив ОСОБА_8 батька, та що до одруження позивачка була матір`ю одиначкою.

Як частина 1 статті 35, так і пункт 2 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV визначають, що для призначення страхової виплати (щомісячної страхової виплати непрацездатній особі та одноразової страхової виплати) вказують на осіб, які «мали право на одержання утримання від потерпілого».

З огляду на це, на думку представника позивача, висновки відповідача про не підтвердження статусу особи ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні померлого ОСОБА_3 , ґрунтуються на помилковому застосуванні приписів пункту 2 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV.

З урахуванням викладеного, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.06.2018 року.

Згідно із довідкою виконавчого комітету відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 13.11.2023 року зазначено, що ОСОБА_3 з 01.09.2018 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу №1982 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , встановлено проживання:

- ОСОБА_1 з 18.11.2013 року по теперішній час;

- ОСОБА_4 з 10.09.2019 по теперішній час;

- ОСОБА_2 з 08.10.2013 року по теперішній час;

Довідка та витяг підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що відповідно до акту форми Н-1/П проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02 вересня 2023 року о 10 годині 30 хвилин на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», , комісія із спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком розглянула матеріали розслідування нещасного випадку, провела опитування причетних до нещасного випадку осіб, обстежила місце нещасного випадку і прийшла до висновку, що нещасний випадок, згідно підпунктів 1 та 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04. 2019 року №337, з машиністом гірничих виїмкових машин в розрізній печі 1067 лави, дільниці монтажно-демонтажних робіт, шахти «ДНІПРОВСЬКА» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ДНІПРОВСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_3 , визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

15 листопада 2023 року за вх.№14119 ОСОБА_1 звернулася з заявою до відділу обслуговування громадян №23 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_3 з підтверджуючими документами.

Звернення було опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та призначено:

- одноразову допомогу сім`ї загиблого в сумі 268000,00 грн.,

- одноразову страхову виплату кожній особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 53600,00 грн.

- щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право (в разі смерті потерпілого) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 22537,74 грн.

Кошти ОСОБА_1 перераховані на рахунок в АТ КБ "Приватбанк".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010226-8/187821 від 23 листопада 2023 року позивачеві повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 станом на 23.11.2023 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника на утриманців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.02.2024 року №0400-010315-8/29844 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні щомісячної страхової виплати та одноразової страхової виплати на ОСОБА_2 згідно статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на право одержання утримання від померлого ОСОБА_3 (не підтвердження статусу члена сім`ї потерпілого).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/15802/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди та вирішено:

Встановити факт проживання однією сім`єю з 01 вересня 2018 року до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 200000,00 (двісті тисяч гривень нуль копійок) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок смерті особи, з якою ОСОБА_2 проживала однією сім`єю, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 2000,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) гривень.

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010318-8/180936 від 05 вересня 2024 року позивачеві повідомлено про відмову в призначенні одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність документів підтверджуючих факт перебування ОСОБА_2 на утриманні у померлого ОСОБА_3 .

Оскільки факт родинних зв`язків ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підтверджено рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/15802/23, враховуючи, що ОСОБА_1 отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_3 на утриманців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхових виплат відповідно до частини 1 статті 35 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом №1105-XIV.

Частиною 1 статті 4 Закону №1105-XIV унормовано, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

На уповноважений орган управління та його територіальні органи, серед іншого, покладено завдання здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону №1105-XIV).

За приписами частини 4 статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 2 частини 7 статті 30 Закону №1105-XIV передбачено, що страхові виплати складаються з страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до частини 2 статті 35 Закону №1105-XIV непрацездатними особами, передбаченими частиною 1 цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку (частина 3 статті 35 Закону №1105-XIV).

Частиною 5 статті 36 Закону №1105-XIV установлено також, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Наведене свідчить, що у разі смерті потерпілого законодавець встановив коло осіб, які мають право на щомісячні страхові виплати, та осіб, які мають право на отримання одноразових страхових виплат сім`ї - допомоги сім`ї потерпілого (виплачується сукупно на сім`ю потерпілого) та страхової виплати (виплачується особам, які мали право на одержання утримання від потерпілого, а також на дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого).

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник. Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Приписами частини 2 статті 37 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як встановлено частиною 3 статті 37 Закону №1105-XIV, потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Стаття 38 Закону №1105-XIV встановлює порядок розгляду справи про страхові виплати, згідно з якою територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Пунктом 4 розділу 7 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 21 вересня 2022 року №2620-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11 з метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання затверджено Порядок №11 (Порядок був чинний на момент настання нещасного випадку на виробництві, тут в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Розділом V Порядку №11 врегульовано питання призначення, зокрема, одноразової допомоги особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого, де також, шляхом встановлення різних умов призначення, визначено наявність двох окремих видів одноразових страхових виплат - на сім`ю померлого та на кожну особу окремо.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні) для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого й потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна збігатися з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

21 березня 2024 року набрав чинності Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року №4-1; одночасно втратив чинність Порядок №11. При цьому дискримінаційних умов, які стосуються обов`язковості однакового зареєстрованого місця проживання усієї родини, Порядок №4-1 не містить.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує, що 15 листопада 2023 року за вх.№14119 ОСОБА_1 звернулася з заявою до відділу обслуговування громадян №23 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_3 з підтверджуючими документами.

Звернення було опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та призначено:

- одноразову допомогу сім`ї загиблого в сумі 268000,00 грн.,

- одноразову страхову виплату кожній особі, яка має право на виплату (в разі втрати годувальника) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 53600,00 грн.

- щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право (в разі смерті потерпілого) на ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в сумі 22537,74 грн.

У подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010226-8/187821 від 23 листопада 2023 року позивачеві повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 станом на 23.11.2023 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника на утриманців ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що не заперечується відповідачем та фактично підтверджує наявність 2-х утриманців в ОСОБА_4 станом на дату смерті.

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010318-8/180936 від 05 вересня 2024 року позивачеві повідомлено про відмову в призначенні одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 посилаючись на відсутність документів підтверджуючих факт перебування ОСОБА_2 на утриманні у померлого ОСОБА_3 .

Суд враховує, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року по справі №185/15802/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту проживання однією сім`єю та відшкодування моральної шкоди та вирішено:

Встановити факт проживання однією сім`єю з 01 вересня 2018 року до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та одного з утриманців - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатково підтверджує факт наявності підстав для нарахування та виплати одноразової страхової виплати та щомісячної страхової виплати на ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

При цьому Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2024 року у справі №420/17371/22 сформулював висновок, відповідно до якого враховуючи передбачену Основним Законом можливість вільного вибору особою свого місця проживання, а також те, що положення Цивільного кодексу України та Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачають можливість проживання у двох і більше місцях і при цьому не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації; зареєстроване місце проживання не є безумовним, єдиним та безпосереднім доказом проживання заявника з потерпілим однією сім`єю на момент його смерті.

За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладених обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхових виплат на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частин 1, 5 статті 36 Закону від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , і, як наслідок, необхідності зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхових виплат на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частин 1, 5 статті 36 Закону від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" №1216-9940-1426-9481 від 18 грудня 2024 року.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 страхових виплат на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частин 1, 5 статті 36 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхові виплати на ОСОБА_2 у вигляді щомісячної страхової виплати для осіб, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання та у вигляді одноразової страхової виплати кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату відповідно до частин 1, 5 статті 36 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник