Справа № 592/20260/24
Суддя: Катрич О. М.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/15/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого в особі судді Катрич О.М., за участю секретаря Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом представника позивача - адвоката Маховика Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № СУ/2170/2024 від 28.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн., а провадження по справі закрити, а також стягнути витрати на судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. правову допомогу в сумі 3000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у протоколі взагалі не встановлено факт звільнення позивача зі служби в поліції, дата звільнення тощо. Особою, яка складала протокол, не було долучено жодних документів щодо звільнення позивача зі служби в поліції.

Проте відповідач при винесенні постанови самостійно вийшов за межі фабули протоколу, встановив факт проходження позивачем служби в поліції, факт звільнення позивача зі служби в поліції, встановив дату звільнення зі служби в поліції, наказ, яким звільнено позивача, чого взагалі не було інкриміновано позивачу протоколом, та поклав ці відомості в основу постанови. Має також зазначити, що наказ № 229 о/с від 01.06.2024, про який згадується у постанові про звільнення позивача зі служби поліції було оскаржено, а у подальшому визнано незаконним та скасовано рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.11.2024, а позивача поновлено на посаді з 02.06.2024, оскільки рішення суду підлягає негайному виконанню.

Зауважує, що у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік військовозобов`язаних. Проте у протоколі не вказано, коли ОСОБА_1 мав стати на військовий облік, в якому саме органі ТЦК. Також в протоколі не міститься інформації щодо електронної взаємодії ТЦК з відповідними держателями баз даних (державними органами). До протоколу не додано жодного доказу, що ТЦК на СП не має можливості самостійно, шляхом взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, отримати відповідні персональні дані. Також відсутні докази, що підтверджують відмову державних органів надати відповідну інформацію ТЦК. При складанні протоколу навіть не встановлено чи є ОСОБА_1 військовозобов`язаним, не виключеним з військового обліку тощо. Більш того, при складанні протоколу встановлено, що ОСОБА_1 несе службу в РПОП ГУНП в Сумській області. Крім того, відповідно до пунктів 2, 3 розділу II Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України 01.01.2024 № 3 у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, однак такого також не зазначено.

У протоколі зазначено, що правопорушення є триваючим, проте у такому випадку для належного права на захист має бути вказано, коли саме воно розпочалось. У протоколі така інформація відсутня. Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. У вину позивача покладено порушення п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, відповідно до якого призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто вказаний пункт не зобов`язує особу після звільнення з органу поліції ставати на військовий облік військовозобов`язаних (як зазначено у постанові відповідача), а зобов`язує повідомляти по зміну персональних даних орган, в якому особа перебуває на військовому обліку, що взагалі не є тотожнім. Таким чином позивач не порушував п.п. 8 п. 1 Правил, оскільки взагалі був знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). (а.с.1-5)

Ухвалою суду 20.12.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. (а.с. 22)

09.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому вказано, що не погоджується з вимогами позивача, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як 19.11.2024 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 (який є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 ), уповноваженою особою, діловодом ІНФОРМАЦІЯ_6 , старшим солдатом ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за наслідком встановлення в діях останнього складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Слід зазначити, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення № СУ/2170/2024 від 19.11.2024 року, складено відповідно до ст. 254 і 256 КУпАП. У ньому містяться всі ключові елементи, необхідні для встановлення складу правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано, що позивачу роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП. Невиконання встановленого законодавством обов`язку щодо постановку на військовий облік в семиденний строк, яке мало місце зі сторони Позивача (після звільнення ним з органів Національної поліції України 01.06.2024 року, згідно Наказу ГУНП в Сумській області від 01.06.2024 року №229 о/с, є триваючим правопорушенням, оскільки таке порушення має характер безперервної бездіяльності, яка продовжується до моменту виконання відповідного обов`язку. Відповідач погоджується з твердженням, що пунктом 66 Постанови Кабінету Міністрів України № 563 зокрема встановлено обов`язок органів Національної поліції інформувати територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК) про зміни в облікових даних громадян. Проте цей обов`язок не виключає персональної відповідальності позивача щодо виконання обов`язків військового обліку, передбачених пунктом 8 частини 1 Правил військового обліку. Відповідач звертає увагу, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 480/5518/24, задоволено вимоги позивача про скасування наказу про звільнення, та поновлення на роботі, при цьому рішенням суду в частині поновлене підлягає негайному виконанню. При цьому згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень наразі справа за № 480/5518/24 оскаржується в апеляційній інстанції, отже рішення на яке посилається за змістом позову позивач не набрало законної сили. При цьому Наказ про звільнення від 01.06.2024 року був чинним і не був скасований, коли у позивача виник обов`язок стати на військовий облік (7 днів з моменту звільнення). Судове рішення про поновлення особи на посаді ще не набрало законної сили на момент складання постанови, тому його наслідки (відсутність обов`язку ставати на військовий облік) не могли бути враховані при винесенні оскаржуваної постанови, при цьому правопорушення, що виникло на підставі чинного акта, не анулюється автоматично у разі його подальшого скасування. (а.с.25-29)

31.01.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_7 надійшов відзив на даний позов, де просить задоволені позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № СУ/2170/2024 від 19.11.2024 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, який відповідає приписам КУпАП та містить всі необхідні реквізити. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення було: -роз`яснено суть вчиненого порушення (неповідомлення про зміну персональних даних і наявності підстав для відстрочки у встановлений строк), зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, запропоновано надати пояснення, щодо вчинення даного правопорушення; - зафіксовано факт відсутності будь-яких заяв, клопотань і зауважень (що підтверджено особистим підписом ОСОБА_1 ); - у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлено про наступний розгляд справи, призначений на 11 год. 30 хв. 28.11.2024 (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, на підставі повного, всебічного та неупередженого дослідження доказів у їх сукупності, начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 виніс постанову від 28.11.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Зміст постанови було доведено до відома ОСОБА_1 та вручено її копію 03.12.2024 під особистий підпис. Зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , повний вік станом на час виникнення спірних правовідносин 26 років, відноситься до категорії військовозобов`язаних громадян України, а тому має обов`язок перебувати на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. В діях ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо прибуття та поставки на військовий облік у визначений строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Оскільки позивачем документально не підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомог, тому слід відмовити у задоволенні даних позовних вимог.(а.с. 45-50)

16.02.2025 року представник позивача- адвокат Маховик Р.В. надав долаткові письмові пояснення у справі, в яких зазначив про те, що у вину позивача покладено порушення п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, відповідно до якого призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто вказаний пункт не зобов`язує особу після звільнення з органу поліції ставати на військовий облік військовозобов`язаних (як зазначено у постанові суб`єкта владних повноважень), а зобов`язує повідомляти по зміну персональних даних орган, в якому особа перебуває на військовому обліку про зміну персональних даних, що взагалі не є тотожнім. Позивача не звинувачено в тому, що він не повідомив про зміну персональних даних. Таким чином позивач не порушував п.п. 8 п. 1 Правил. ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області, де і перебував на обліку. Після його звільнення самі відповідачі допустили бездіяльність, не взявши на облік останнього шляхом електронної інформаційної взаємодії з ГУНП в Сумській області, в тому разі, якщо позивач не перебував на обліку. Так, відповідачі помилково ототожнюють поняття «перебувати на обліку» із поняттям «стати на облік». Позивачу також інкриміновано порушення абз. 1, 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» - громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Вказана норма є бланкетною, носить загальний характер, тому при встановленні будь-якого порушення, у протоколі чи постанові має бути зазначена конкретна норма правил військового обліку, яка на думку суб`єкта владних повноважень є порушеною. Відповідачі у відзивах наводять безліч інших правових норм, які нібито порушив позивач, проте ці норми в основу оскаржуваної постанови на покладені. Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано жодного доказу на підтвердження викладеного у постанові. Додатково зауважує, що рішення суду про поновлення позивача на посаді набрало законної сили, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін. (а.с. 51-52)

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що 19.11.2024 діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_6 ст. солдатом ОСОБА_3 у присутності особи був складений протокол про адміністративне правопорушення № СУ/2170/2024 за те, що 19.11.2024 о 14-26 під час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що ОСОБА_1 станом на 19.11.2024 не став на військовий облік військовозобов`язаних і таким чином своїми умисними діями, що виразились у тривалому, неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього законом, а саме невиконанні ним вимог абз. 1, 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 п.п.1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, вчинив триваюче правопорушення, яке припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивну існує цей обов`язок або виконанням обов`язку відповідним суб`єктом, вчинивши таке порушення в особливий період, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. (а.с.8)

26.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 подав письмові заперечення, в яких просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в його діях складу за ч.3 ст.210 КУпАП. (а.с. 9-10)

28.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП за його участю та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. 00 коп., в якій вказано про те, що 19.11.2024 о 14-26 під час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що ОСОБА_1 станом на 19.11.2024, після звільнення з органів Національної поліції України 01.06.2024, згідно наказу ГУНП в Сумській області від 01.06.2024 № 229 о/с, в семиденний термін, передбачений п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 не став на військовий облік військовозобов`язаних, і таким чином своїми умисними діями, що виразились у тривалому, неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього законом, а саме невиконанні ним вимог абз. 1, 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 1 п.п.1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, вчинив триваюче правопорушення, яке припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивну існує цей обов`язок або виконанням обов`язку відповідним суб`єктом, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. (а.с. 11)

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі - Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 цього Положення визначено завдання територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Окрім того, у ст. 210 КУпАП міститься примітка, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, суд не може погодитися із постановою, яка оскаржується від 28.11.2024 року, так як під час її винесення не в повній мірі було дотримано вимоги статей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання, а у даному випадку є подані раніше письмові заперечення на протокол, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, відповідно зі ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Орган, який розглядає справу не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08), згідно якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, орган не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Проте відповідач при винесенні постанови самостійно вийшов за межі фабули протоколу, встановив факт проходження позивачем служби в поліції, факт звільнення позивача зі служби в поліції, встановив дату звільнення зі служби в поліції, наказ, яким звільнено позивача, чого взагалі не було інкриміновано позивачу протоколом, та поклав ці відомості в основу постанови.

Такі доводи, зазначені представником позивача є слушними і заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм чинного законодавства, постанова від 28.11.2024 року підлягає скасуванню, так як не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом, була порушена процесуальна процедура розгляду справи та винесення постанови, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Зокрема, при подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (а.с. 17), а також згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.12.2024 року та платіжної інструкції на отримання коштів від цього ж числа, позивач поніс витрати на суму 3000 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 7, 9, 10, 210, 245, 247, 251, 280 КУпАП ст. ст. 5-10, 14, 20, 22, 72-79, 139, 205, 211, 229, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов представника позивача - адвоката Маховика Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № СУ/2170/2024 від 28.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Катрич