Справа № 420/30475/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30475/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року, прийнятого в порядку письмового провадження суддею Бездрабко О.І. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Дяченко Олексій Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) за допомогою системи «Електронний суд» подав до Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 НГ України) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГ України щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 31.08.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року, виплаченої 31.08.2024 року, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГ України нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 31.08.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року, виплаченої 31.08.2024 року, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що з 22.07.2004 року Позивач проходив військову службу у Відповідача та з 31.07.2019 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини на підставі наказу командира від 30.07.2019 року № 165, проте на день звільнення не було виплачено індексацію грошового забезпечення.

На виконання судового рішення по справі № 420/10945/22, Відповідачем 20.10.2023 року виплачено Позивачу індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 2 268, 10 грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%, а також 31.08.2024 року виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4 463, 15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 31.07.2019 року у загальній сумі 156 696, 37 грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%.

Однак, в порушення ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати що, на думку Позивача, є протиправною бездіяльністю.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГ України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 31.08.2024 року у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року, виплаченої 31.08.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 НГ України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 31.08.2024 року у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року, виплаченої 31.08.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та винести нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, оскільки під час звільнення з військової служби Позивач не заявляв вимог щодо не вірного розрахунку під час звільнення та не надавав встановленим чином рапорт про не виключення його зі списків особового складу військової частини без нарахування та виплати компенсації за несвоєчасну виплату індексації.

Також, на думку апелянта, у Відповідача відсутні законні підстави для нарахування та виплати Позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь період, оскільки умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, проте в даному випадку індексація грошового забезпечення взагалі не нараховувалася Позивачу, а нарахування відбулося одночасно із виплатою на виконання рішення суду.

Крім того, скаржник вважає позовні вимоги передчасними, оскільки Позивач не звертався до Відповідача із рапортом про виплату компенсації, а тому відсутня протиправна бездіяльність Відповідача, яка полягає у її невиплаті. При цьому зазначає, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач з 22.07.2004 року проходив військову службу у Відповідача та з 31.07.2019 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини на підставі наказу командира від 30.07.2019 року № 165.

Водночас, у період служби нарахування грошового забезпечення здійснювалося не в повному розмірі, оскільки у період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка також не була виплачена Позивачу на день його виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а саме 31.07.2019 року, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року по справі № 420/10945/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.

20.10.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року по справі № 420/10945/22 Відповідачем нараховано та виплачено Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно в сумі 2 268, 10 грн..

В подальшому, постановою Верховного Суду від 21.12.2023 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 року по справі № 420/10945/22, а справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року по справі № 420/10945/22, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 зокрема:

- нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 85 927, 84 грн. із урахуванням раніше виплачених сум;

- здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.07.2019 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року по справі № 420/10945/22, виклавши абзаци 3 та 5 його резолютивної частини у наступній редакції:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4 463, 15 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року по справі № 420/10945/22 залишено без змін.

31.08.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22 Відповідачем нараховано та виплачено Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року в сумі 156 696, 37 грн..

В свою чергу, ОСОБА_1 переконаний, що набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши справу по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що Позивач набув право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», оскільки під час розрахунку при звільненні, а саме 31.07.2019 року, йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, а виплачено лише 31.08.2024 року на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів погоджується із висновком суду попередньої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації (далі Порядок № 159).

За приписами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Пунктом 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: сума індексації грошових доходів громадян.

Зміст наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі сум індексації грошових доходів громадян. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі сум індексації грошових доходів громадян, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено колегією суддів, ключовим питанням у цій справі є наявність чи відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням виплати індексації грошового забезпечення Позивача.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року, яке набрало законної сили 13.06.2024 року, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , зокрема:

- нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум»;

- нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4 463, 15 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.».

Вищезазначене судове рішення є преюдиційним для справи, що розглядається.

У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

За обставинами справи, недоплачені суми індексації за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року Відповідач виплатив Позивачу на виконання судового рішення лише 31.08.2024 року, тобто з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення більше ніж на один місяць. Викладене є підставою для отримання Позивачем компенсації втрати частин доходу.

Разом з тим, як зазначено ст. 7 Закону № 2050-ІІІ, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Отже, законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати Позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, а саме за період з 01.12.2015 року по 31.08.2024 року у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2019 року, виплаченої 31.08.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 року по справі № 420/10945/22.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/15033/21 від 06.03.2024 року.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для виплати Позивачу компенсації втрати частини доходів колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки такі доводи ґрунтуються на невірному, проте власному, тлумаченні норм законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

За таких обставин, враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко