Справа № 748/5294/24
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 748/5294/24
Провадження № 2-а/750/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови від 24 грудня 2024 року серії ЕНА № 3720307 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, так як він взяв в руки телефон тільки після зупинки транспортного засобу, щоб пред`явити поліцейському документи в «Дії» і нікуди не телефонував, вхідний телефонний дзвінок відхилив, щоб не вимикати «Дію», а тому звинувачення поліцейського є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, інспектор поліції не надав доказів на підтвердження вчинення правопорушення. Також, як зазначає позивач, порушено порядок розгляду справи, адже поліцейський не забезпечив йому можливості отримати правову допомогу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 24 грудня 2024 року о 10 год. 34 хв. на 130 км а/д «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» позивач керував транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 і при цьому, під час руху, користувався засобом зв`язку, а саме тримав телефон у руці, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу, незважаючи на його агресивну поведінку, спроби ухилитися від покарання за вчинене правопорушення, поліцейським оголошено його права, в тому числі порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом, доданим до постанови, та особистим підписом позивача у п. 8 оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

24 грудня 2024 року об 11 год. 56 хв. поліцейським Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Камінським Русланом Вікторовичем винесено постанову серії ЕНА № 3720307 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП в якій зазначено, що 24.12.2024 о 10 год. 34 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , на 130 км автодороги М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку, а саме тримав телефон в руці, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР України, у зв`язку з чим до позивача було застосовано адміністративне стягнення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 510 грн.

У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео б/к 17/6 48/13 та пояснення водія.

Як вбачається з оглянутого судом відеозапису подій, які мали місце 24.12.2024 на 130 км автодороги М01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, коли поліцейськими був зупинений автомобіль «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 та який ще остаточно не зупинився, ОСОБА_1 тримав у руці телефон і коли на вимогу поліцейського з`їжджав з дороги на узбіччя, він розмовляв по телефону під час руху авто.

При цьому, з відеозапису вбачається, що поліцейський роз`яснив позивачу право скористатися правовою допомогою, після чого позивач просив відкласти розгляд справи. Поліцейський при цьому зазначив, що позивач має право скористатися правовою допомогою на місці розгляду справи і після цього позивач телефонував особі, до якої звертався на ім`я « ОСОБА_2 » та розповів про факт зупинки його працівниками поліції та суть пред`явленого йому правопорушення. Під час розмови по телефону позивач отримав пораду зателефонувати старшому відповідальному поліції. Завершивши розмову, позивач за порадою поліцейського, зателефонував на лінію 102, де повідомив про факт його безпідставної зупинки та відсутність доказів вчинення ним правопорушення, просив, щоб з ним зв`язався старший відповідальний по відділу поліції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, згідно з пунктом 11 частин 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

За змістом пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно статті 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини 1, 2, 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122.

Отже відповідачем належним чином спростовані доводи позивача та надано беззаперечний доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме: відеозапис з підтвердженням факту вчинення правопорушення, на якому також зафіксовано пояснення позивача на початку його зупинки, в яких він запитував у поліцейського та просив назвати правову норму, якою передбачено неможливість телефонувати під час руху транспортного засобу.

Згідно п. 2.9 «д» ПДР України, водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «д» ПДР України, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що доводи позивача про те, що поліцейський не забезпечив йому можливості отримати правову допомогу ґрунтуються на помилковому трактуванні положень статті 268 КупАП, оскільки позивач безпідставно ототожнює своє право на отримання правової допомоги з обов`язком відповідача забезпечити йому участь/консультацію такого адвоката під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується позиція позивача, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, працівником поліції вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися судом як перешкоди у реалізації позивачем права на отримання правової допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано докази цього.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 272, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 13, м. Чернігів), Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: пр. Перемоги, 74, м. Чернігів) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів після його проголошення.

Суддя