Справа № 140/5854/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 рокуСправа №140/5854/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 передано адміністративну справу №140/5854/24 за позовом ВЧ НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на розгляд Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 11.09.2024 зупинено провадження у справі №140/5854/24 до отримання судом належних доказів повідомлення відповідача про розгляд цієї справи.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 направлена відповідачу на адресу, що зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі, проте конверт повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Враховуючи норму частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.10.2019 №233 солдата за контрактом ОСОБА_1 , призначену наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 29.10.2019 №246-PC на посаду кухара взводу матеріального забезпечення НОМЕР_3 механізованого батальйону, яка прибула з ВЧ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 , з 29.10.2019 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважати такою, що з 29.10.2019 справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: витяг з наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 29.10.2019 №246-РС, припис командира військової частини НОМЕР_4 №975 від 28.10.2019, рапорт солдата за контрактом ОСОБА_1 від 29.10.2019.
На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.02.2022 №44 вважати такою, що вибула у відрядження в район виконання завдання для виконання бойових завдань на території України, з метою забезпечення національної безпеки і оборони України до особливого розпорядження старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , навідника роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону.
Підстава: бойове розпорядження командувача ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " №591 т/окп від 24.02.2022.
З акту службового розслідування випливає, що 09.08.2022 навідник кулеметного взводу вогневої підтримки батальйону ВЧ НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 доповіла, що вона особисто не буде виконувати бойове розпорядження про забезпечення охорони та оборони складу боєприпасів в населеному пункті АДРЕСА_1 , через низький морально-психологічний станом та незадовільний стан здоров?я. На командно-спостережному пункті мотопіхотного батальйону, який розташовувався у населеному пункті начальником штабу-першим заступником командира мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 , заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_3 з вищеперерахованим військовослужбовцем були проведені відповідні бесіди щодо неправомірності її поступку, який виразився у невиконанні наказу командування мотопіхотного батальйону про забезпечення охорони та оборони складу боєприпасів в населеному пункті АДРЕСА_1 , роз?яснена відповідальність за такі дії, однак старший солдат ОСОБА_4 в категоричній формі відмовилась виконувати цей наказ та своєї думки не змінила.
Причиною вищевказаного порушення військової дисципліни є: відкрита відмова виконати законний наказ командира, що є грубим порушенням вимог статей 11, 16, 17, 30, 35, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинена під час дії воєнного стану з боку навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .
Виходячи з вищевикладеного запропоновано навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 за відкриту відмову від виконання наказу командира вчиненої під час дії воєнного стану, порушенні вимог статей 11, 16, 17, 30, 35, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, порушення військової дисципліни недотримання виконання наказу, поданні іншим військовослужбовця підрозділу негативного прикладу відношення до посадових обов`язків, керуючись статтею 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, посередню характеристику та негативне відношення до виконання обов`язків військової служби, а також факт того, що правопорушення вчинене в умовах воєнного стану та накладення на нього стягнення, передбаченого пунктом «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - догана, відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Міністерством оборони України від 07 червня 2018 року № 260, щомісячну премію за серпень місяць, не виплачувати.
У відповідності до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.08.2022 №1984А «Про результати службового розслідування» навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 за відкриту відмову від виконання бойового розпорядження під час дії воєнного стану, порушенні вимог статей 11, 16, 17, 30, 35, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині неналежного виконання обов?язків військової служби, порушення військової дисципліни, недотримання виконання розпорядження, поданні іншим військовослужбовцям підрозділу негативного прикладу відношення до посадових обов?язків притягнуто до дисциплінарної відповідальності, керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, враховуючи, що правопорушення вчинене в умовах воєнного стану, посередню характеристику та задовільне відношення до виконання обов?язків військової служби накласти на неї стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сурова догана.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2022 №228 старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 , навідника роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, звільнену наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 08.09.2022 №368-РС з військової служби у запас згідно пункту 3 підпункту "'г" частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини: військовослужбовець, яка самостійно виховує дитину віком до 18 років), з 08.09.2022 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підстава: витяг з наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 08.09.2022 №368-РС.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно зі статтею З Закону № 2232-ХІІ, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ.
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).
На підставі статті 17 Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно зі статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до статті 30 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Згідно зі статтею 35 Статуту, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
На підставі статті 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Відповідно до статті 128 Статуту, солдат зобов`язаний, зокрема:
сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;
виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно- правової відповідальності за ці правопорушення.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022, Міністром оборони України було прийнято рішення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Рішення).
Відповідно абзацу 2 пункту 2 Рішення на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлено виплату щомісячної додаткової винагороди.
Пунктом 2 Рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
- 100000 гривень-військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів (пропорційно участі у таких заходах);
Відповідно до пункту 6 Рішення накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Відповідно до пункту 9.7 Окремого доручення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 не включають військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснили таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).
За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Однак, у подальшому, після відкритої відмови ОСОБА_1 виконувати наказ командира, проведено службове розслідування.
За результатами службового розслідування встановлений факт недобросовісності відповідача, а саме відкритої відмови ОСОБА_1 виконувати бойове розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 09.08.2022.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки доказів понесення позивачем таких судових витрат не надано, то підстави для розподілу судових витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар