Справа № 500/4144/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4144/24 пров. № А/857/31607/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року (головуючий суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль) у справі №500/4144/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 20/в від 03 листопада 2023 року, оформлене протоколом в частині пункту 50 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов`язати комісію Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути звернення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що йому було встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, у зв`язку з об`єктивно непереборними обставинами, які не залежали від волі позивача та, на думку позивача, є поважними причинами пропуску законодавчо визначеного строку. Таким чином, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню п.50 рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом засідання №20/в від 03.11.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 20/в від 03 листопада 2023 року, оформлене протоколом в частині пункту 50 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано комісію Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що встановлений законодавством тримісячний строк для встановлення особі часткової втрати працездатності рахується з дня звільнення такої особи з військової служби, є преклюзивним і підлягає поновленню лише у виключних випадках у зв`язку із наявністю об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом. Отже, оскільки ОСОБА_1 ступінь втрати працездатності встановлено 11.05.2023 року, а дата звільнення з військової служби 23.09.2022 року, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, відтак після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, відповідно право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не виникає. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

03.02.2025 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що відповідач помилково посилається на необхідність наявності у позивача саме форс-мажорних обставин, оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які зо бов`язальні відносини. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Пунктом 50 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №20/в від 03.11.2023 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявника звільнено з військової служби 23.09.2022, а 11.05.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ст.41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.

Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною 1 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок №975.

Відповідно до п. 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Абзацом 2 п. 7 Порядку № 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Аналізуючи вказані положення Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, колегія суддів зазначає, що право звільненої з військової служби особи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності обмежено: тримісячним строком для встановлення такій особі часткової втрати працездатності, що рахується з дня звільнення такої особи з військової служби; причинами отримання такою особою поранення (контузії, травми або каліцтва) або захворювання, оскільки останні повинні бути набуті особою саме під час виконання нею обов`язків військової служби. Встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23.10.2018р. у справі №161/69/17 та від 12.03.2019р. у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.04.2024, повертаючи справу №540/3059/20 на новий розгляд, вказав, що при розгляді подібних спорів суди повинні встановити, чи були вчинені особою всі залежні від неї дії щодо отримання довідки медико-соціальної експертної комісії у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлений законодавством тримісячний строк для встановлення особі часткової втрати працездатності відраховується з дня звільнення такої особи з військової служби, є преклюзивним і підлягає поновленню лише у виключних випадках у зв`язку із наявністю об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом.

Як вбачається з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №172 від 23.09.2022, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), виключено із списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення з 23.09.2022 та вважати таким, що справи та посаду здав.

Згідно Свідоцтва про хворобу №1195 від 30.08.2022 гарнізонна ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону дійшла висновку про те, що захворювання позивача не пов`язане з проходженням військової служби.

З довідки №5890 від 22.09.2022 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) слідує, що поранення солдата ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини. Військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту (шолом кевларовий, бронежилет). Фактів, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено.

12.01.2023 позивач звернувся до 11 Регіональної військово-лікарської комісії із заявою, в якій просив розглянути документи з метою встановлення ВЛК внесення змін до Свідоцтва про хворобу, у зв`язку із тим, що на момент проходження ВЛК була відсутня довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). До даної заяви позивачем було подано копію військового квитка; довідку про участь в бойових діях, копію довідки про обставини травми, копію свідоцтва про хворобу. копії медичних документів, копію витягу наказу командира частини про звільнення з військової служби.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №483 від 14.02.2023 позивачем було отримано таке поранення: «вибухова травма (18.04.2022) забій правої легені, малий правобічний гемоторакс, вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення правої лопаткової ділянки з багатоуламковим вогнепальним переломом правої лопатки та 5-6 ребра, по задній поверхні правої половини грудної клітки», під час безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено довідкою про обставини травми №5890, виданою 22.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_2 , в подальшому призвело до «стану після вибухової травми (18.04.2022): вогнепального осколкового сліпого поранення грудної клітки справа, забою правої легені, правобічного гемотораксу, вогнепального багатоуламкового перелому правої лопатки та вогнепальних переломів 5-67 ребер справа, лікованих оперативно (20.04.2022. 03.05.2022. 19.05.2022) у вигляді консолідуючого, багатоуламкового, з незначним зміщенням, перелому правої лопатки, консолідованих переломів 5-7 ребер справа без порушення функції зовнішнього дихання стійкої комбінованої контрактури правого плечового суглобу з больовим синдромом, зі значним порушенням функції», що підтверджено свідоцтвом про хворобу №1195, виданим 31.08.2022 ВЛК ВМЦК Центрального регіону. Травма пов`язана із захистом Батьківщини. Постанов про причинний зв`язок поранення згідно свідоцтва про хворобу № 1195, виданим 31.08.2022 ВЛК ВМЦК Центрального регіону скасовується».

11.05.2023 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталася 18.04.2022 (довідка МСЕК серії 12ААА №071039 від 11.05.2023).

Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.05.2023 №11/1/6915, документи на виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлені та вих.№11/1/6614 від 21.05.2023 направлені у Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України для прийняття рішення стосовно її виплати, створеною там відповідною Комісією.

В подальшому, п.50 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №20/в від 03.11.2023 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявника звільнено з військової служби 23.09.2022, а 11.05.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що позивачем вчинялися дії з метою з`ясування обставин поранення (травми) та отримання довідки медико-соціальної експертної комісії у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги. Про це, на думку апеляційного суду, свідчить запит ІНФОРМАЦІЯ_3 №2/6810 від 24.10.2022, спрямований на адресу командира Військової частини НОМЕР_2 щодо надання Акту обставин отримання поранення (травми), довідки про додаткові види грошового забезпечення, довідки (встановленої форми) про безпосередню участь в зоні ООС, довідки про доходи за період служби для подання в центр зайнятості населення солдату у відставці ОСОБА_1 . Доказів надання відповіді Військовою частиною НОМЕР_2 на вказаний запит матеріали справи не містять. При цьому, як слідує з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 08.03.2023 видано направлення на адресу Голови обласної медико-соціальної експертної комісії для встановлення позивачу відсотків втрати працездатності та наявності ознак інвалідності.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, оскаржуване рішення про відмову у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги є протиправним та належить скасуванню, так як останнє прийняте відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про зобов`язання комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 500/4144/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний