Справа № 380/22311/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22311/24 пров. № А/857/34708/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гавдик З.В.) з питань вжиття заходів забезпечення позову, ухвалену у відкритому судовому засіданні о 17 год. 06 хв., 04 грудня 2024 року в м. Львові, повний текст складено 05 грудня 2024 року у справі № 380/22311/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГАБІТ ПЛЮС» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

30.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІГАБІТ ПЛЮС» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 25.10.2024 № 32273/6/1301-04-13-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГАБІТ ПЛЮС»; зобов`язати Головне управління ДПС Львівській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГАБІТ ПЛЮС» як платника єдиного податку третьої групи, 5 відсотків з 30 вересня 2024 року та включити його до реєстру платників єдиного податку.

02.12.2024 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову у якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 32273/6/1301-04-13-14 від 25.10.2024 року про виключення з реєстру платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігабіт Плюс», на період до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття таких заходів забезпечення позову жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності винесення оскарженого рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи. Суд першої інстанції зазначив, що забезпечення позову, є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, при наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. Суд першої інстанції звернув вказав, що позивачем надано суду докази фактичного виконання відповідачем спірного рішення про виключення позивача з реєстру платника єдиного податку, вказане на думку суду може мати наслідки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про визнання протиправним спірного рішення відповідача. На думку суду, фактичне виключення позивача з реєстру платника єдиного податку, що по суті унеможливлює захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, надано належні докази щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі. Окрім того суд погодився із аргументами позивача, щодо певної невизначеності позивача у виконанні податкових зобов`язань, відповідно захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд у кожному випадку повинен встановити чи є захід забезпечення позову, про який клопоче позивач таким, що відповідає меті і завданням правового інституту забезпечення позову. Скаржник вказує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. На думку скаржника, розглядаючи подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд не пересвідчився, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволенні позову. Також зазначив, що використання засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати діям органів влади.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому Товариство зазначає, що рішення про виключення ТОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС» з реєстру платників єдиного податку третьої групи за ставкою 5 % має наслідком зміни системи оподаткування, формату розрахункового документа, а відтак існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді зупинення його господарської діяльності, а також тим, що рішення може призвести до накопичення боргів та виникнення стану неплатоспроможності (банкрутства) ТОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС». Скаржник зазначає, що такі обставини будуть мати своїм наслідком неможливість виконання зобов`язань перед контрагентами по укладених договорах, а особливо це негативним чином відобразиться на тендерах з державними установами, яким для отримання аналогічних послуг від нових компаній потрібно буде провести нову процедуру закупівлі. Скаржник наголошує, що невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви відмовити. Представники позивача щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято рішення від 25.10.2024 №32273/6/1301-04-13-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ТзОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС».

Рішення складене на підставі акта про результати камеральної перевірки від 25.09.2024 №39941/13-01-04-13-04/41402572 та висновку засідання постійно діючої комісії з розгляду спірних питань, яке відбулось 25.09.2024. Головне управління ДПС у Львівській області дійшло висновку, що ТзОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС» допустило порушення підпункту 8 підпункту 291.5.1, 291.5 ст. 291, підпункту 5 підпункту 298.2.3, 298.2, ст. 298 ПК України, в результаті чого реєстрація платника єдиного податку позивача анульована.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Товариство звернулось з позовом до суду.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, у якому позивач просив зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 25.10.2024 № 32273/6/1301-04-13-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігабіт Плюс» до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі за позовом ТОВ «Гігабіт Плюс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 25.10.2024 № 32273/6/1301-04-13-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігабіт Плюс».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025 ухвала суду першої інстанції залишене без змін.

29.11.2024 Товариством повторно подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 25.10.2024 № 32273/6/1301-04-13-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігабіт Плюс» до набрання законної сили рішення суду у справі №380/22311/24. Заяву обґрунтовує тим, що забезпечення позову у даному випадку є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті. А згідно витягу з електронного кабінету можна дійти висновку що відбувається фактичне виконання спірного рішення про виключення позивача з реєстру платника єдиного податку, що є наслідком істотного ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у спірних взаємовідносинах. Крім того, це призведе до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за якими він звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Так, суд при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову, у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року (справа №520/1545/19), від 01 жовтня 2019 року (справа №420/912/19) ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або - очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).

Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №240/16920/21, від 15.04.2022 у справі №440/6755/21, від 13.07.2022 у справі №240/26736/21.

Так, забезпечуючи позов суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що «Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В цій частині позивачем надано суду докази фактичного виконання відповідачем спірного рішення про виключення позивача з реєстру платника єдиного податку, вказане на думку суду може мати наслідки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про визнання протиправним спірного рішення відповідача. Також вказане призведе до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду».

Водночас, згідно ч.1 та ч.3 ст. 242 КАС України «Законність і обґрунтованість судового рішення», рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, згідно п. 3 ч.1 ст. 248 КАС України «Зміст ухвали», ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

На переконання суду апеляційної інстанції, висновки суду першої інстанції про те, що виключення позивача з реєстру платника єдиного податку «може мати наслідки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду», так само як висновок проте, що «вказане призведе до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду», суд першої інстанції жодним чином не вмотивував, отже вимоги при постановлені оскаржуваної ухвали в частині приписів, передбачених ч.1 та ч.3 ст. 242 та п.3 ч.1 ст. 248 КАС України суд першої інстанції не виконав.

Водночас докази, які були долучені до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, на переконання суду апеляційної інстанції не можуть слугувати такими, що підтверджують доводи заявника про необхідність вжиття таких заходів, оскільки долучені договори, які укладені між Товариством та його контрагентами, стосуються періоду 2024 року. Водночас, жодних доказів на пролонгацію таких на 2025 рік, чи укладення з іншими контрагентами, Товариство для оцінки господарської діяльності в межах періоду, який такі заходи забезпечення охоплять, не подало.

Судом апеляційної інстанції при прийнятті рішення також взято до уваги, що доводам Товариства щодо обставини про те, що рішення про виключення ТОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС» з реєстру платників єдиного податку третьої групи має наслідком зміни системи оподаткування, формату розрахункового документа, а відтак існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у вигляді зупинення його господарської діяльності, а також доводам, що рішення може призвести до накопичення боргів та виникнення стану неплатоспроможності (банкрутства) ТОВ «ГІГАБІТ ПЛЮС», суд першої інстанції також оцінки не надав.

Водночас, при викладені у відзиві обґрунтувань заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, Товариство, як це передбачено вимогами ст. 304 КАС України, жодних доказів щодо обставини неможливість виконання зобов`язань перед контрагентами по укладених договорах, чи можливих негативних наслідків щодо тендерів з державними установами, яким для отримання аналогічних послуг від нових компаній потрібно буде провести нову процедуру закупівлі, суду апеляційної інстанції також не надало.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у питаннях забезпечення позову, суд апеляційної інстанції доходить висновку, щодо судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було наведено обґрунтувань з покликанням на докази необхідності, нагальності та доцільності вжиття заходів забезпечення позову. Таких доказів не було надано заявником і суду апеляційної інстанції, що позбавило суд апеляційної інстанції надати оцінку щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Товариства до ухвалення рішення в адміністративній справі, або ж оцінку питанню неможливості без вжиття таких заходів захистити ці права, свободи та інтереси, або ж щодо для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак підстави для задоволення заяви про забезпечення позову за вищеописаних обставин, на переконання суду апеляційної інстанції відсутні.

За таких обставин, з врахуванням положень статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не доведено обставини, що мають значення для справи, що має наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 230, 241, 243, 308, 312, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року з питань вжиття заходів забезпечення позову у справі 380/22311/24 скасувати та ухвалити судове рішення яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГАБІТ ПЛЮС» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко