Справа № 132/2761/24
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/2761/24
Провадження № 2-а/132/6/25
Рішення

Іменем України

20 лютого 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

за участі секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 20.08.2024 року капралом поліції 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Боднарюк О.П. відносно нього було винесено постанову Серії ЕНА № 2872122 від 20.08.2024 року по ч.2 ст.121 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. Даною постановою позивача визнано винним в тому, що він керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Вінниця-Калинівка з технічною несправністю, а саме з непрацюючим ручним тормозом, чим порушив п.31.4 ПДР керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Позивач вважає дану постанову необгрунтованою, недійсною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, тому просить скасувати її.

Позивач ОСОБА_1 згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує повністю та просить задовільнити.

Представник відповідача інспектор з правового забезпечення БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Грінченко Д.М. в судове засідання не з`явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

06.11.2024 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що 20.08.2024 року відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2872122 капрал поліції 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Боднарюк О.П. розглянув справу про адміністративне правопорушення та вказав, що 20.08.2024 року о 09 год. 59 хв. в с. Глинськ, вул. Комунарівська, 21 водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Вінниця-Калинівка з технічною несправністю, а саме з непрацюючим ручним тормозом, чим порушив п.31.4 ПДР керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП та ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Диспозиція ч. 2 ст. 121 КУпАП вказує, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджується оскаржуваною постановою, в якій працівник поліції не долучив жодних доказів.

Посилання капрала поліції 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Боднарюк О.П. в постанові на те, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 , має несправності, а саме несправний ручний тормоз, чим останній порушив п.п. 31.4 ПДР України, судом до уваги не приймається, так як відповідач не надав до суду відеозапису або будь-якого іншого доказу, який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

Крім того починаючи з 12.11.2021 року патрульні поліцейські повинні використовувати спеціалізовані автомобілі - мобільні діагностичні станції. Вони слугують для того, щоб контролювати відповідність технічного стану транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, встановленим правилам, нормам та стандартам, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З постанови не вбачається наявність доказів, які б підтверджували, що позивач порушив п. 31.4 ПДР, що передбачає склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки в постанові не вказано тип транспортного засобу та наявність уклону.

Поряд з цим, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 13.02.2020 року (справа №524/9716/16а), від 08.04.2020 року (справа №337/346/17), від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17), від 30.05.2018 року (справа №175/1982/16а) постанова про адміністративне правопорушення повинна містити інформацію про фіксацію правопорушення, також у постанові відсутня інформація про фіксацію правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не виконав своїх обов`язків, зазначених у статті 280 КУпАП.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова КАС ВС від 08.04.2020 № 296/7166/16-а (К/9901/30056/18)).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року (зі змінами) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що виноситься в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Позивач не погоджується із таким рішенням суб`єкта владних повноважень та мотивує незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності; зазначене в постанові, що оскаржується, взагалі не відповідає дійсності.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, посилання представника органу владних повноважень на порушення позивачем ч. 2 ст. 121 КУпАП будь-якими доказами не підтверджені, а тому зазначені позивачем обставини в обґрунтування позову не спростовані.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог ч. 2 ст. 121 КУПАП, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Приймаючи до уваги, що правопорушення ОСОБА_1 , передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності системи гальмового або рульового керування, чим порушено п. 31.4. ПДР - керування водієм Т3, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, не знайшло в суді свого підтвердження, тому суд вважає, що постанову серії ЕНА № 2872122 від 20.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КУпАП слід скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Таким чином зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 205, 241246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову винесену капралом поліції 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Боднарюк Олегом Петровичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2872122 від 20.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Аліменко