Справа № 300/8102/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8102/24 пров. № А/857/33615/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року про зупинення провадження (головуючий суддя Микитин Н.М., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови в нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги в розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язати перерахувати і виплатити разову грошову допомогу до 24 серпня 2023 та 24 серпня 2024 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зупинення провадження в справі № 300/8102/24 - задоволено. Зупинено провадження в адміністративній справі № 300/8102/24 за позовом ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (адміністративне провадження № Пз/990/7/23).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, просить таке скасувати.

В апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 за № 367-XIV статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною 4, згідно з якою: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи десять мінімальних пенсій за віком; II групи вісім мінімальних пенсій за віком; Ш групи сім мінімальних пенсій за віком».

Зміна редакції частини 5 статті 13 Закону № 3551-XII в частині, що «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України» визнана рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за № 10-рп/2008 неконституційною, зокрема, положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10- 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 3 5, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 за № З-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах/встановлених Кабінетом: Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом: спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 1.5 та 16 Закону № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

У рішенні також зазначено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, - які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей: Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, підриває довіру до держави.

Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзаци 2, 3 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 18.12.2018 за №12- р/2018).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції У країни закони, інші акти або їх. окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим: рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, вважає, що вже тільки наведених ним правових позицій Конституційного Суду України достатньо для того, щоб суддя не зупиняла провадження у справі, очікуючи набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (адміністративне провадження № Пз/990/7/23.

Відповідачем надано суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити ухвалу суду без змін.

Згідно ч.2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з вище зазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при відкритті провадження у справі встановлено підстави для зупинення провадження у справі.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Відповідно до частини 1 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.

Як встановлено судом, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2023 відкрито провадження у справі № 440/14216/23 (адміністративне провадження № Пз/990/7/23) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 05.03.2024 позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги за 2023 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи у меншому розмірі, ніж вісім мінімальних пенсій за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи за 2023 рік відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги. Також у резолютивній частині суд зазначив про те, що рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі.

Ухвалами від 11.04.2024 та від 25.04.2024 Великої Палати Верховного Суду також відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Міністерства фінансів України, Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі.

Судом вірно зазначено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.09.2024 закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2024 року у зразковій справі.

Проте, рішення за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 березня 2024 року у зразковій справі Великою Палатою Верховного Суду не прийнято.

При цьому суд підставно зауважив, що на час вирішення судом питання про зупинення провадження у даній адміністративній справі, у зразковій справі №440/14216/23 (адміністративне провадження № Пз/990/7/23) відсутнє рішення, яке б набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд дійшов правильного висновку, що провадження у справі слід зупинити до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (адміністративне провадження № Пз/990/7/23).

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотримання норм процесуального права тому її слід залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року про зупинення провадження по справі №300/8102/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула