Справа № 320/54411/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року справа №320/54411/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року та №3 від 07 червня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року та №3 від 07 червня 2024 року, оскільки відповідно до ст. 196 Податкового кодексу України, Не є об`єктом оподаткування зокрема операції з відступлення права вимоги, переведення боргу, торгівлі за грошові кошти або цінні папери борговими зобов`язаннями (вимогами), за винятком операцій з інкасації боргових вимог та факторингу (факторингових) операцій, крім факторингових операцій, якщо об`єктом боргу є валютні цінності, цінні папери, у тому числі компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, іпотечні сертифікати з фіксованою дохідністю, операції з відступлення права вимоги за забезпеченими іпотекою кредитами (позиками), житлові чеки, земельні бони та деривативи. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до практики Верховного Суду, неможливість платника в силу об`єктивних обставин, надати певні документи відповідачу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого пп. 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/54411/24 передана до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Представником позивача подано до суду доказ сплати судового збору та уточнену позовну заяву з викладенням позовних вимог в новій редакції.

Таким чином, недоліки позову, встановлені ухвалою суду від 06.12.2024, були усунуті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/54411/24 та вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження суддею Парненко В.С. одноособово, та було призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 22 січня 2025 року о 13:00 год. в приміщенні Київського окружного адміністративного суду (адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, 1-й під`їзд, 4-й поверх).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 закрито підготовче провадження в адміністративній справі №320/54411/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вирішено продовжити розгляд справи по суті за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб (ДРФО), у 2017 році ОСОБА_1 не отримував доходів, що не підлягають оподаткуванню. Листом ГУ ДПС у м. Києві від 06.10.2021 № 29857/1/26-15-24-02-20 йому було запропоновано надати підтвердження задекларованого доходу. Лист повернувся до податкового органу з відміткою «За закінченням терміну зберігання», а відповідь та документи не надано. Відповідно до п.п. «в» п. 176.1 ПКУ (редакція 2017 року) платники податку зобов`язані подавати декларацію у випадках, коли це передбачено законодавством. Верховний Суд у справі № 826/678/16 зазначив, що первинні документи, які не надавались під час перевірки, не можуть вважатися належними доказами. Таким чином, ОСОБА_1 не підтвердив задекларований дохід у розмірі 50 000 000,00 грн у рядку 11.3 декларації («Інші доходи, що не підлягають оподаткуванню»), а також не надав Книгу обліку доходів і витрат, порушивши вимоги п.п. «а» п. 176.1, п. 44.1, п. 44.3 ПКУ. Відповідно до п.п. 168.2.1 п. 168.2 ПКУ платник податку, що отримує доходи від осіб, які не є податковими агентами, зобов`язаний включити їх до загального річного оподатковуваного доходу, подати декларацію та сплатити податок. Згідно з п. 167.1 ПКУ ставка податку становить 18%, що для суми 50 000 000,00 грн складає 9 000 000,00 грн. Крім того, нараховано військовий збір (1,5%) у розмірі 750 000,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не сплатив ПДФО та військовий збір у загальній сумі 9 750 000,00 грн, що є порушенням вимог п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ПКУ, а також п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 Підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ. Оскільки ОСОБА_1 не забезпечив належне отримання кореспонденції за місцем проживання, це не звільняє його від відповідальності. Контролюючий орган діяв у межах чинного законодавства, а перевірка є правомірною.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.03.2024 року № 1687 головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві Кіряхно Наталією Володимирівною проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору із задекларованого доходу в рядку 11.3 податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року).

За результатами перевірки 06.05.2024 року складено Акт № 40121/Ж5/26-15-24-02-03/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору із задекларованого доходу в рядку 11.3 податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017».

Згідно Акту перевірки встановлені наступні порушення:

п.п. «а» 11.176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Кодексу - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Кодексу, з урахуванням вимог п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу - не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 9 000 000,00 грн із задекларованого (отриманого) доходу у сумі 50 000 000,00 грн;

п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу X Перехідних положень Кодексу - не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір у сумі 750 000,00 грн;

п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу - несвоєчасно подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДПС у м. Києві.

В обґрунтування доводів, викладених в оскаржуваному Акті, зазначено, що платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у поданій звітній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік у рядку 11.3 «Інші доходи, що не підлягають оподаткуванню» задекларовано дохід, який не включається до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу, у сумі 50 000 000,00 грн.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 фізична особа ОСОБА_1 не отримував доходи, які не підлягають оподаткуванню. На підставі Акта № 40121/Ж5/26-15-24-02-03/ ГУ ДПС у місті Києві було складено:

податкове повідомлення-рішення № 3 від 07.06.2024, яким донараховано основний платіж зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9 000 000 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 2 250 000 грн;

податкове повідомлення-рішення № 3 від 07.06.2024, яким застосовано штрафні санкції у зв?язку із ненаданням до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу у сумі 1 020 грн;

податкове повідомлення-рішення № 3 від 07.06.2024, яким застосовано штрафні санкції у зв?язку із несвоєчасним поданням податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік у сумі 340 грн;

податкове повідомлення-рішення № 3 від 07.06.2024, яким донараховано основний платіж зі сплати військового збору у розмірі 750 000 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 187 500 грн.

Позивач не погоджується з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Право на проведення перевірок надано контролюючим органам підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що документальні позапланові перевірки платників податків щодо виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, проводяться у разі ненадання ним пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу. Такий запит має містити виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію, а платник податків зобов`язаний надати відповідь протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Такі перевірки проводяться відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати всіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів. Вона також охоплює дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також перевірку дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору та оформлення трудових відносин з працівниками. Така перевірка здійснюється на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку та пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих у встановленому законодавством порядку документів і податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Положення підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6 та 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначають, що контролюючі органи мають право:

- для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності, у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

- запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів;

- вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Вказані права контролюючого органу корелюються з обов`язками платника податків, визначеними, зокрема, у пунктах 44.1, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України. Відповідно до цих положень, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.

Якщо до закінчення перевірки або у строки, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності (незалежно від причин ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на момент складання звітності.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО і військового збору. Перевірка тривала з 25.04.2024 по 01.05.2024.

Актом перевірки встановлено порушення ПК України: ненадання Книги обліку доходів і витрат, несплата ПДФО (9 000 000,00 грн) із доходу (50 000 000,00 грн), неутримання та неперерахування військового збору (750 000,00 грн), несвоєчасне подання декларації. За результатами перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 07.06.2024 на загальну суму 12 188 540,00 грн, зокрема: № 3 - 11 250 000,00 грн (ПДФО), № 3 - 937 500,00 грн (військовий збір), № 3 - 1020 грн (ненадання Книги обліку), № 3 - 1020 грн (несвоєчасне подання декларації).

Заперечення ОСОБА_1 на Акт перевірки (№ б/н від 30.07.2024) залишено без розгляду через пропуск строків (лист ГУ ДПС у м. Києві від 21.08.2024 № 20109/Ж12/26-15-24-02-03-09).

Скаргу до ДПС України (№ 39712/6 від 15.10.2024) також залишено без розгляду через порушення строків подання (рішення ДПС України від 01.11.2024 № 33004/6/99-00-06-01-03-06).

Судом встановлено, що 10 листопада 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕОС ФІНАНС Україна" () (далі - Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ГЕОЛОГІЯ" () (далі - Позичальник) було укладено Договір № 10/11-2015 про надання поворотної фінансової допомоги (далі - Договір № 10/11-2015). Відповідно до пункту 1.1 цього договору, Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов`язується повернути отримані кошти на умовах, визначених Договором.

Пунктом 2.1 Договору № 10/11-2015 передбачено, що фінансова допомога надається в національній валюті України у сумі 50 050 000,00 грн (п`ятдесят мільйонів п`ятдесят тисяч гривень). Вона може бути надана частинами, але загальна сума повинна бути передана не пізніше ніж через 15 робочих днів з моменту підписання Договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору № 10/11-2015, сторони допускають можливість погашення боргу за окремою домовленістю шляхом укладення цивільно-правових договорів: уступки права вимоги, переведення боргу, заміни дебітора чи кредитора тощо.

21 червня 2016 року між ТОВ "УКРАЇНСЬКА ГЕОЛОГІЯ" () (далі - Первісний боржник), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - Новий боржник) та ТОВ "ЕОС ФІНАНС Україна" () (далі - Кредитор) було укладено Договір про переведення боргу № 21/06-2016 (далі - Договір № 21/06-2016). Відповідно до пункту 1.1 цього договору, Первісний боржник має заборгованість перед Кредитором у розмірі 50 050 000,00 грн, що виникла на підставі Договору № 10/11-2015.

Згідно з пунктом 2.2 Договору № 21/06-2016, Первісний боржник зобов`язується упродовж 10 календарних днів з моменту отримання вимоги Позикодавця сплатити Новому боржнику 50 050 000,00 грн у рахунок погашення Боргу перед Кредитором.

12 липня 2016 року між ТОВ "ЕОС ФІНАНС Україна" () (далі - Первісний кредитор), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - Новий кредитор) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - Боржник) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 12/07-2016 (далі - Договір № 12/07-2016). Відповідно до пункту 1.1 цього договору, Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги за Договором № 10/11-2015 та Договором № 21/06-2016.

Пункт 1.2 Договору № 12/07-2016 передбачає, що Новий кредитор повністю отримує право вимагати від Боржника виконання зобов`язань за Основним договором у розмірі 50 050 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.3 Договору № 12/07-2016, право вимоги Первісного кредитора до Боржника на суму 50 050 000,00 грн підтверджується Договором № 10/11-2015, Договором № 21/06-2016 та первинними документами, які є невід`ємною частиною цього договору і передаються Первісним кредитором Новому кредитору при підписанні Договору.

Згідно з пунктом 2.1 Договору № 12/07-2016, підписанням цього документа сторони підтверджують передачу Первісним кредитором Новому кредитору всіх оригіналів документів, що підтверджують право вимоги за Основним договором.

Пункт 2.2 Договору № 12/07-2016 передбачає, що одночасно з підписанням цього договору Первісний кредитор передає Новому кредитору повідомлення для Боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Обов`язок направлення повідомлення покладається на Нового кредитора.

19 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі - Боржник) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - Кредитор) було укладено Угоду про виконання зобов`язання щодо сплати боргу (далі - Угода). Відповідно до пункту 1.1 Угоди, Боржник визнає і підтверджує свій борг перед Кредитором у сумі 50 050 000,00 грн станом на дату укладення цього документа.

Згідно з пунктом 1.2 Угоди, для погашення цього боргу Боржник передає Кредитору належні йому на правах власності грошові кошти у сумі 50 050 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 196.1.5. п. 196.1. статті 196 ПКУ не є об`єктом оподаткування операції з відступлення права вимоги, переведення боргу, торгівлі за грошові кошти або цінні папери борговими зобов`язаннями (вимогами), за винятком операцій з інкасації боргових вимог та факторингу (факторингових) операцій, крім факторингових операцій, якщо об`єктом боргу є валютні цінності, цінні папери, у тому числі компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, іпотечні сертифікати з фіксованою дохідністю, операції з відступлення права вимоги за забезпеченими іпотекою кредитами (позиками), житлові чеки, земельні бони та деривативи.

Між тим, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було ненадання позивачем первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку.

Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 823/1358/13-а зауважив, що неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати певні документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого підпунктами 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, а також обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів.

Крім того, згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 640/21601/19, пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачена відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших реєстрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій під час здійснення податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад зазначеного правопорушення полягає саме у поведінці платника податків, спрямованій на ухилення від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, що створює перешкоди для здійснення податкового контролю. Водночас за відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, у тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України.

Не підпадає під таку кваліфікацію і поведінка платника податків у разі, якщо під час перевірки ним надано всі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. У такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав.

Як вже було зазначено, неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати певні документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки не свідчить про невиконання ним обов`язку, встановленого підпунктами 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, а також обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів.

Так, як вбачається з матеріалів справи 7 січня 2023 року о 22 годині 55 хвилин у Князівстві Монако на бульварі Ларвотто, у тунелі IM2S, за участю транспортного засобу марки Mercedes під керуванням водія ОСОБА_1 та триколісного скутера сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок отриманих травм водій скутера помер на місці.

9 січня 2023 року компетентними органами Князівства Монако було видано наказ на арешт ОСОБА_1 , після чого його помістили до слідчого ізолятора. Відповідно до вироку Кримінального апеляційного суду Князівства Монако від 8 липня 2024 року у справі PG № 2023/000016 підтверджено вирок від 11 березня 2024 року, за винятком розміру основного покарання, та засуджено ОСОБА_1 до шести років позбавлення волі. Також підтверджено ордер на його арешт».

У зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що надати вчасно документи у період проведення контролюючим органом податкової перевірки позивач не міг, оскільки з 9 січня 2023 року перебуває за кордоном під арештом, що підтверджується вироком Кримінального апеляційного суду Князівства Монако від 8 липня 2024 року у справі PG № 2023/000016.

Зазначені вище обставини щодо несвоєчасного отримання запиту на надання документів позивачем, а також оскарження акта перевірки та податкових повідомлень-рішень, на думку суду, є поважною причиною, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у місті Києві №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року та №3 від 07 червня 2024 року.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у пункті 23 Рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 22 748,60 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року, №3 від 07 червня 2024 року та №3 від 07 червня 2024 року.

Стягнути судові витрати (судовий збір) у розмірі 22 748,60 грн. користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.