Справа № 460/433/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2025 року м. Рівне №460/433/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 02.01.2025; зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період повторно розглянути заяву позивача від 30.12.2024, зареєстровану 31.12.2024, та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач та його представник просять вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти певні дії, а саме: заборонити представникам територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки зокрема але не виключно ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням останнього на військову службу під час мобілізації до місць проходження військової служби до набрання рішенням суду законної сили у даній справі.

Ухвалою від 15.01.2025 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою від 15.01.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому вона вважається поданою у день її первинного подання до суду.

Ухвалою від 27.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій прийнято до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №460/433/25.

На обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 31.12.2024 він звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації із заявою щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зазначаючи, що він є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю II групи та зайнятий постійним доглядом за такою особою, а саме за бабусею - ОСОБА_2 , а тому на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Позивач не погоджується із прийнятим відповідачем рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період від 02.01.2025, вказуючи, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 . А твердження відповідача про можливість здійснення такого догляду ОСОБА_3 (членом сім`ї першого ступеня споріднення) є безпідставним, оскільки останній проходить військову службу у складі ЗСУ.

Відповідач подав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що Комісією були розглянуті подані позивачем документи та встановлено, що у особи, яка потребує догляду - громадянки ОСОБА_2 , є двоє дітей: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 . Згідно довідки ЛКК ОСОБА_4 не може надавати соціальні послуги по догляду. В свою чергу, син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , має право згідно з законодавством на звільнення з військової служби для подальшого догляду за матір`ю. Рапорт на звільнення за підстав необхідності здійснювати догляд за матір`ю командиру військової частини ОСОБА_3 не подавав.

Таким чином, відповідач вважає, що комісія, ухвалюючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, позаяк у наданих позивачем документів не було підстав для прийняття рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації.

07.02.2025 через систему "Електронний суд" позивачем надано відповідь на відзив.

Серед іншого у даній відповіді позивач просить суд залишити відзив без задоволення та задовольнити позов з підстав того, що рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 02.01.2025 є безпідставним.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

31.12.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Заява вмотивована тим, що позивач є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайнятий постійним доглядом за нею, а саме за бабусею - ОСОБА_2 . Тобто позивач вказував, що він є особою, яка на підставі п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

До заяви долучено: 1) довідку МСЕК Nє945674; 2) довідку ЛКК Nє200; 3) паспорт СР8654531; 4) РНОКПП ОСОБА_2 ; 5) заяву до начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 6) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 ; 7) паспорт НОМЕР_2 ; 8) РНОКПП ОСОБА_3 ; 9) витяг з реєстру територіальної громади; 10) витяг про реєстрацію у будинку №1298/10-27; 11) свідоцтво про народження № НОМЕР_3 ; 12) свідоцтво про смерть № НОМЕР_4 ; 13) свідоцтво про народження НОМЕР_5 ; 14) паспорт НОМЕР_6 ; 15) довідка ТЦК та СП №147; 16) витяг з наказу №609 від 20.09.2024 року; 17) посвідчення УБД НОМЕР_7 ; 18) пенсійне посвідчення, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб.

За результатами розгляду заяви від 31.12.2024 позивачу повідомлено, що протоколом від 02 січня 2025 року № 3 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та зазначено, що заявник підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.01.2025 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу викладене у формі повідомлення №3/19 від 02.01.2025 за підписом голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доведене до відома позивача.

Вказане вище про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період вмотивоване наступним:

«Причина відмови: ОСОБА_2 має сина ОСОБА_3 , який є членом сім`ї першого ступеня споріднення.

З наданих до заяви документів відомо, що станом на сьогодні ОСОБА_3 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_8 .

Але виходячи з норм чинного законодавства проходження членом сім`ї першого ступеня споріднення військової служби не входить до переліку підстав, які б звільняли його від обов`язку здійснювати догляд за членом сім`ї першого ступеня споріднення (мамою).».

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно статті 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частини другої статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону №3543-XII передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Частиною п`ятою статті 22 вищевказаного Закону передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.

Зокрема пункт 14 частини 1 даної норми передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім?ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV ПКУ вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім?ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV ПКУ вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Отже, для того, щоб особа мала право на отримання відстрочки від мобілізації за п. 14, повинно збігтися кілька обставин, а саме:

1) особа, яка потребує догляду, повинна мати І або ІІ групу інвалідності, однак порядок не вказує на необхідність мати медичний висновок, що така особа потребує постійного догляду (довідка МСЕК або висновок ЛКК);

2) особа, яка потребує догляду, доводиться військовозобов`язаному членом сім`ї другого ступеня спорідненості (у випадку відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення - третього ступеня спорідненості);

3) у особи, яка потребує догляду, відсутні члени сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки МСЕК №208 від 03.04.2024, довідки до акту огляду МСЕК №945674 Серії 12ААГ ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (безстроково, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату) та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про соціальні послуги» ОСОБА_2 має право, зокрема на отримання соціальних послуг (догляду) відповідно до умов та порядку їх надання, визначених законодавством про соціальні послуги та договором про надання соціальних послуг, а також на вільний вибір надавачів соціальних послуг.

При цьому, ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Надавачі соціальних послуг можуть належати до державного, комунального або недержавного секторів.

Реалізація прав отримувачів соціальних послуг здійснюється з урахуванням необхідності забезпечення найкращих інтересів отримувачів соціальних послуг.

Частиною 6 ст. 13 «Про соціальні послуги» визначено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Згідно з матеріалами справи у ОСОБА_2 є діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які являються членами сім`ї першого рівня споріднення.

Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.08.2024 №1298/10-27 у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Актом №322 від 26.11.2024 комісії Здолбунівської міської ради із встановлення факту здійснення особою постійного догляду підтверджено факт здійснення постійного догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 , яка є його бабусею, тобто членом сім`ї другого ступеня споріднення.

На переконання позивача діти громадянки ОСОБА_2 , які могли б здійснювати за нею догляд відсутні, оскільки донька ОСОБА_4 відповідно до довідки ЛКК не може надавати соціальні послуги по догляду, а син ОСОБА_3 не може забезпечити свою присутність для здійснення догляду так як знаходиться у місцях дислокації за місцем несення військової служби та не має права на звільнення із такої служби.

Сторонами визнається обставина, що ОСОБА_4 не може надавати соціальні послуги по догляду за ОСОБА_2 , а відтак такі обставини відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Щодо проходження військової служби сином особи, яка потребує догляду, ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_8 від 04.12.2024 №378 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі з 30.11.2024.

За змістом підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII передбачено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Отже, син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має право на звільнення з військової служби для подальшого догляду за матір`ю, проте, рапорту на звільнення з підстав необхідності здійснювати догляд за матір`ю командиру військової частини ОСОБА_3 не подавав, що свідчить про бажання продовжувати військову службу та виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до Сімейного кодексу України обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Цей конституційний обов`язок законодавчо врегульовано у главі 17 Сімейного кодексу України "Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання". Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

На переконання відповідача у відповідності до законодавства України ОСОБА_3 зобов`язаний здійснювати догляд за матір`ю, має право на звільнення з військової служби для здійснення такого догляду та не є відсутнім членом сім`ї першого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, яка потребує постійного догляду.

Водночас слід зауважити, що право вибору надавача соціальних послуг, а саме з послуг постійного догляду, належить виключно отримувачу таких послуг ОСОБА_2 .

Зазначене регламентується ст. 12 Закону України «Про соціальні послуги» та узгоджується із ст.7 Сімейного кодексу України, за змістом якої сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками; сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Разом із тим положеннями Сімейного кодексу України не визначено обов`язку будь-кого із членів сім`ї, особи яка потребує постійного догляду, здійснювати такий догляд.

В той же час, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, що не може ототожнюватись із обов`язком здійснювати постійний догляд за батьками.

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560, зі змінами).

Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У відповідності до змісту пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Абзац 4 п. 58-1 Порядку №560 визначає алгоритм дій відповідача при вирішенні питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, зокрема:

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

У відповідності до п. 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.

Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.

Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.

Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується автоматично, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.

Разом з тим інших повноважень при вирішенні питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення не передбачено.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Наведені вище норми Постанови КМУ № 560 не містять вимоги надати докази самого факту відсутності інших осіб, які є членами сім`ї першого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Натомість відповідач як суб`єкт владних повноважень самостійно повинен перевірити наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Однак, заяву позивача відповідач належним чином не розглянув та не здійснив перевірку наявності (відсутності) підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за доданими документами, оскільки не перевірив задеклароване/зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , та не встановив його відсутність за адресою особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, що свідчить про протиправність рішення відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу.

Таким чином обставина відсутності, інших членів сім`ї зокрема першого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, яка потребує постійного догляду не може виключно підтверджуватись фактами, що такі члени сім`ї: ніколи не були народжені, померли, або визнанні судом безвісно відсутніми, або оголошенні судом померлими.

Сам по собі факт існування у ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 не може бути перешкодою, для реалізації позивачем права на відстрочку з підстав, визначених п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не є достатньою самостійною підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, зазначає що протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02 січня 2025 року № 3 є рішенням суб`єкта владних повноважень відповідно до положень КАС України.

Відповідне рішення відповідача відображене у повідомленні 3/19 від 02.01.2025 за підписом голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає скасуванню в частинні відмови позивачу у наданні відстрочки.

У ході судового розгляду справи відповідачам не спростовані доводи позову про незаконність оскаржуваних дій та рішення й не доведено суду правомірність рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 02.01.2025.

З урахуванням викладеного, суд погоджується, що позивач не може підлягати призову на військову службу під час мобілізації, в силу наявного права на відстрочку як член сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайнятий постійним доглядом за нею.

Крім того, ефективним способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2024 та прийняти рішення щодо надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначених п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 968,96 грн. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки відповідача створено при ньому.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протокол комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 02 січня 2025 року № 3.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.12.2024 та прийняти рішення щодо надання відстрочки ОСОБА_1 від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначених п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 )

Повний текст рішення складений 26.02.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО