Справа № 440/6807/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа №440/6807/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача, адвоката Ковжоги Олександра Івановича про роз`яснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №440/6807/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 20.03.2024 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавок, доплат, підвищень та індексації, без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, за вирахуванням фактично сплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 18.09.2024, а 04.10.2024 позивачу виданий виконавчий лист.

Відомості про відкрите виконавче провадження відсутні.

03.02.2025 до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Ковжоги Олександра Івановича про роз`яснення рішення суду, що того ж дня передана головуючому судді для розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 заяву призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідач письмових пояснень, заперечень на заяву про роз`яснення рішення суду не надав.

Розглянувши заяву про роз`яснення рішення суду та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

За змістом частин першої та другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому роз`ясненню підлягає рішення, яким справу вирішено по суті.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23.02.2022 у справі №160/3964/20.

За обставин цієї справи суд враховує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №440/6807/24 зобов`язано ГУПФ України в Полтавській області здійснити з 20.03.2024 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавок, доплат, підвищень та індексації, без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром, за вирахуванням фактично сплачених сум.

Залученою до матеріалів справи копією рішення від 16.12.2024 №881 про перерахунок пенсії підтверджено, що відповідач на виконання вимог судового рішення провів перерахунок пенсії позивача з 20.03.2024 /а.с. 98/.

Так, з 20.03.2024 по 17.09.2024 позивачу нарахована пенсія у щомісячному розмірі 28787,50 грн /а.с. 99/.

За період з 20.03.2024 по 17.09.2024 позивачу нарахована доплата до пенсії у розмірі 30825,62 грн, фактичну виплату якої наразі не проведено.

Водночас з 18.09.2024 відповідач продовжує виплачувати ОСОБА_1 пенсію у щомісячному розмірі 23610,00 грн, що відповідає десяти розмірам прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Наведені дії пенсійного органу, на переконання представника позивача, суперечать змісту рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №440/6807/24, зокрема його резолютивній частині, та свідчать про нерозуміння відповідачем суті ухваленого рішення.

Суд враховує, що спір у цій справі стосувався правомірності обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Так, згідно з частиною третьою статті 67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так само, у силу частини першої статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас суд у рішенні від 09.07.2024 у цій справі врахував, що 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням наведеного, суд у рішенні від 09.07.2024 дійшов висновку, що з 20.03.2024 - з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(II)/2024, стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; так само, як і припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.

А тому суд констатував, що з 20.03.2024 позивач має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до статті 54 Закону №796-XII, без обмеження її максимальним розміром.

Відповідач переконаний, що його обов`язок здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 54 Закону №796-XII без обмеження її максимального розміру охоплюється періодом з дати, зазначеної у судовому рішенні (20.03.2024), до дати, що передує дню набрання таким рішенням суду законної сили (17.09.2024).

Однак такі переконання пенсійного органу суперечать принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання.

Цей принцип був сформульований ще в Стародавньому Римі: "res judicata pro veritate habetur!" "судове рішення має прийматися за істину" (у більш вільному трактуванні формулюється так: "що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Тож остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.

Європейський суд з прав людини у рішенні (щодо прийнятності скарги) від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Отож зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас за обставин цієї справи немає підстав стверджувати, що чинне законодавство, яким було урегульовано питання обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону №796-XII, зазнало змін станом на 18.09.2024, після набрання рішенням суду у справі №440/6807/24 законної сили.

Так, з 20.03.2024 у чинному законодавстві відсутні норми щодо виплати пенсій, призначених відповідно до Закону №796-XII, з обмеженням їх максимального розміру будь-якою сумою, зокрема десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Однак, відповідач з 18.09.2024 продовжує нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі 23610,00 грн /а.с. 98 - зі звороту, а.с. 99/, тобто з обмеженням її максимальним розміром.

Відсутність у рішенні суду від 09.07.2024 у цій справі вказівки на необхідність здійснення відповідних виплат після набрання ним законної сили саме по собі не є підставою для продовження нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимального розміру, адже такі дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства та обов`язковому судовому рішенню, що набрало законної сили.

Питання застосування приписів постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" не входить до предмета доказування у справі №440/6807/24.

До того ж, матеріали справи не містять доказів застосування пенсійним органом з 01.01.2025 положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" під час обчислення пенсії позивача.

За змістом частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що при виконанні рішення суду у цій справі у відповідача (боржника) виникли труднощі щодо правильного розуміння резолютивної частини судового акта.

А відтак, суд, з метою забезпечення правильного виконання рішення суду, вважає за необхідне роз`яснити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №440/6807/24, з урахуванням чого заяву представника позивача належить задовольнити.

Керуючись статтями 14, 241, 243, 248, 254, 256, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача, адвоката Ковжоги Олександра Івановича про роз`яснення рішення суду задовольнити.

Роз`яснити, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 у справі №440/6807/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язано здійснювати нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2024 на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 з урахуванням надбавок, доплат, підвищень та індексації, без обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр КУКОБА