Справа № 420/35817/24
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання, розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.11.2024р. (вих. № ЕС/67339/24), просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування у повному обсязі та не виплати у повному обсязі відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 09.09.2023р., якою внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168: 100 000 гривень грошове забезпечення винагороду при перебуванні на лікуванні після отримання тяжкого поранення за серпень, вересень, жовтень місяці 2024 року; грошове забезпечення (заробітну плату) за серпень, вересень, жовтень місяці 2024 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та виплатити солдату ОСОБА_1 100 000 гривень грошове забезпечення винагороду при перебуванні на лікуванні після отримання тяжкого поранення за серпень, вересень, жовтень місяці 2024 року; грошове забезпечення (заробітну плату) за серпень, вересень, жовтень місяці 2024 року включно, у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями солдатом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами з урахуванням ст. 287 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_2 , а з 13.06.2024р. відповідно до довідки № 69/292 від 17.06.2024 р. про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Григорівка Донецької області внаслідок ураження ворожого дрона отримав поранення. Довідкою ВЛК підтверджено діагноз позивача та підтверджено, що поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. Незважаючи на те, що позивач з 13.03.2024р. до теперішнього часу перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманими тяжкими пораненнями, відповідач не виплачує йому у повному обсязі грошове забезпечення та винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 168.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № ЕС/75455/24 від 18.12.2024р.), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, в яких, в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з приписами ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан- це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008). Згідно п. 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), відповідно до п. 2 якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції до 21.01.2023р.) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно п. 2 розділу ХХХIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (п.3 розділу ХХХIV Порядку № 260).

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань ( п.4 розділу ХХХIV).

Так, згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.06.2024 року № 167, Позивач вважається таким, що з 13 червня 2024 року зарахований вибув до Зведеного медичного загону, м. Дружківка у зв`язку з пораненням.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.07.2024 року № 188, Позивач вважається таким, що з 05 липня вибув у відпустку для лікування після поранення.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.08.2024 року № 230, Позивач з перебуваючи у відпустці для лікування після поранення ( з 05 липня по 16 серпня 2024 року) з 12 серпня був направлений на огляд військово-лікарською комісією до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса.

22.08.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , яким командир 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 доповів про несвоєчасне повернення НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 до розташування військової частини НОМЕР_2 , клопотав про призначення за даним фактом службового розслідування, а також про постановку солдата ОСОБА_1 на всі види забезпечення.

22.08.2024 на ім`я командувача ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшла доповідь командира військової частини НОМЕР_2 про несвоєчасне повернення із проходження військово-лікарської комісії військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №2473 від 22.08.2024 призначено службове розслідування за фактом несвоєчасного повернення з військово-лікарської комісії солдата ОСОБА_1 .

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.08.2024 року № 239 Позивач вважається таким, що 22 серпня 2024 року прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2024 року № 254 Позивач вважається таким, що з 06 вересня 2024 року вибув до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.09.2024 року № 273 Позивач вважається таким, що 25 вересня 2024 року прибув та приступив до виконання службових.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.10.2024 року № 292 Позивач вважається таким, що з 13 жовтня 2024 року вибув до військової частини НОМЕР_4 з метою визначення придатності до подальшої служби у Збройних Силах України.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17.10.2024 року № 295 Позивач вважається таким, що 16 жовтня 2024 року прибув з військової частини НОМЕР_4 та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.10.2024 року № 296 Позивач вважається таким, що з 19 жовтня 2024 року вибув у відпустку для лікування після поранення строком на 26 діб з 19 жовтня по 13 листопада 2024 року.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 14.11.2024 року № 323, Позивач з перебуваючи у відпустці для лікування ( з 19 жовтня по 13 листопада 2024 року) з 13 листопада був направлений на огляд військово-лікарською комісією до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.11.2024 року № 328, Позивач відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнений від займаної посади та виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.08.2024 року № 239 Позивач вважається таким, що 13 грудня 2024 року прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

03.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасним поверненням до місця тимчасового розташування 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 в район населеного пункту АДРЕСА_3 , після проходження військоволікарської комісії.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України самовільне залишення військової частини або місця служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про результати службового розслідування» встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах дії воєнного стану або в бойовій обстановці.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2024 року № 254 Позивач вважається таким, що з 06 вересня 2024 року вибув до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26.09.2024 року № 273 Позивач вважається таким, що 25 вересня 2024 року прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

За період стаціонарного лікування з 10.09.2024 по 23.09.2024, тобто за 13 діб Позивачу була виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням лікування. Загальна сума, згідно довідки № 0989/10/4897 за вересень 2024 року становить 58666,67 грн.

Тобто, Позивачу в повній мірі виплачено додаткову грошову винагороду передбачену ПКМУ №168 у вересні 2024 року.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.10.2024 року № 296 Позивач вважається таким, що з 19 жовтня 2024 року вибув у відпустку для лікування після поранення строком на 26 діб з 19 жовтня по 13 листопада 2024 року.

У зв`язку з чим, за період перебування у відпустці після поранення у жовтні 2024 року з 19.10.2024 по 31.10.2024, тобто за 12 діб Позивачу була виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн. пропорційно дням перебування у відпустці після тяжкого поранення.

Загальна сума, згідно довідки № 0989/10/4897 за вересень 2024 року становить 56451,61 грн.

Тобто, Позивачу в повній мірі виплачено додаткову грошову винагороду передбачену ПКМУ №168 у жовтні 2024 року.

Згідно довідки-розрахунку грошового забезпечення від 14.12.2024 № 0989/10/4897 Позивач отримував додаткову винагороду передбачену ПКМУ №168 в таких розмірах: серпень 2024 року- 0,00 грн. (СЗЧ), вересень 2024 року- 58666,67 грн., жовтень 2024 року 56451,61 грн.

За приписами ст. 14 розділу XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану) Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам: до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Відповідачем акцентовано увагу, що відповідно до пп. 9.4 п. 9 Окремого доручення Міністра оборони України №912/ з/29 від 23.06.2022 року, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Керуючись зазначеними приписами відповідач не нараховував додаткову винагороду позивачу, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України у серпні 2024 року, передбачену Постановою №168.

Відповідач посилався на несвоєчасне повернення позивача з військово-лікарської комісії, у зв`язку з чим зазначив про позбавлення його преміювання в повному обсязі на підставі пункту 15 розділу XVI (Преміювання) Наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам: Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

У матеріалах справи міститься копія наказу Військової частини НОМЕР_2 про результати службового розслідування, яким, зокрема, визначено начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру Військової частини НОМЕР_2 врахувати факт несвоєчасного повернення з відпустки, яка надана для лікування після поранення до військової частини солдатом ОСОБА_1 та з 17.08.2024 по 22.08.2024 не виплачувати йому грошове забезпечення; позбавити преміювання та додаткової винагороди за серпень 2024 року відповідно до п. 5 розділу ХVI Порядку № 260; та не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2024 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р.

Зазначений наказ не є предметом спору у цій справі та до суду не надавалось доказів його визнання протиправним та скасування.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а також висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 75-78, 90, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у строк і порядок визначені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2025 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.