Справа № 120/8873/24
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8873/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

26 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту Кіберполіції Національної поліції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Кіберполіції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту Кіберполіції Національної поліції України визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

1.2 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ відповідача № 248 о/с від 13.06.2024 яким його було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліції» є протиправним, оскільки до його винесення позивачем направлено рапорт про звільнення за станом здоров`я, який не розглянутий відповідачем. Зазначає, що з 06.06.2024 по день звернення до суду, позивач перебував на лікарняному, а тому наказ про звільнення винесено в порушення норм трудового законодавства.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Позивач перебував на посаді старшого інспектора з особливих доручень 2-го відділу (протидії різновидам онлайн шахрайств та допомоги в загальнокримінальних розслідуваннях) управління протидії кіберзлочинам у Вінницькій області. 15.04.2024 позивача під підпис попереджено про наступне вивільнення із Національної поліції України на підставі Наказу НП України №370 «Про зміни у штатах національної поліції».

2.2 На підставі наказу Національної поліції України від 08.04.2024 № 370 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» в підрозділах Департаменту кіберполіції відбувалась реорганізація організаційно-штатних змін шляхом скорочення та уведення посад.

2.3 Відповідно до вимог пункту 1 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію», позивача 15.04.2024 було попереджено про прийняття вищезазначеного Наказу від 08.04.2024 № 370 та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 151).

2.4 Одночасно з попередженням, позивачу було запропоновано за відповідним списком пропозиції всіх вакантних посад в структурних підрозділах та територіальних (відокремлених) підрозділах Департаменту, з яким останній ознайомлений під особистий підпис (а.с. 154-159).

2.5 Також, з доданих до відзиву на позовну заяву документів слідує, що список вакантних посад в Департаменті повторно надсилався позивачу 31.05.2024 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на домашню адресу позивача для нагадування про надання його згоди на призначення на вакантну посаду, однак конверт повернувся з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 160-167).

2.6 У період з 06.06.2024 по теперішній час позивач перебуває на лікарняному та 07.06.2024 засобами поштового зв`язку (ТОВ «Нова пошта») направив відповідачу рапорт про звільнення зі служби в НП України у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, в якому також просив перед звільненням надати йому направлення на проходження ВЛК (а.с. 43-45).

2.7 13.06.2024 начальником Департаменту кіберполіції НПУ було прийнято наказ № 248 о/с «По особовому складу», яким позивача з 15.06.2024 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 84).

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року позов задоволено частково.

- Визнано протиправним та скасовано Наказ Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 13.06.2024 за № 248 о/с «По особовому складу» про звільнення позивача з поліції за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 15.06.2024.

- Зобов`язано Департамент кіберполіції Національної поліції України поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на рівнозначній посаді Департаменті кіберполіції Національної поліції України з 15.06.2024.

- Стягнено з Департаменту кіберполіції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 109150,02 грн., з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

- Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кіберполіції Національної поліції України витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

- Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

- В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3.2 Суд першої інстанції, з урахуванням правових позицій Верховного Суду щодо застосування судами нормативно-правових актів, а також з урахуванням висновків Конституційного Суду України наведених у рішенні від 04 вересня 2019 року №6-р(II)/2019, дійшов висновку що закріплені частиною третьою статті 40 КЗпП України гарантії захисту працівника від незаконного звільнення під час тимчасової непрацездатності, є спеціальною нормою по відношенню до положень Закону України «Про Національну поліцію». Тому оскаржуваний наказ є протиправним, та таким що підлягає скасуванню.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1 Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

4.2 В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

4.3 Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в її задоволенні та не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

1.1 Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1.2 Спірним питанням в межах цієї справи, з урахуванням мотивів апеляційної скарги, є правомірність звільнення позивача зі служби в поліції в період його тимчасової непрацездатності (перебування на лікарняному) на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон №580-VIIІ).

1.3 Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIIІ, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

1.4 Згідно з частиною 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

1.5 Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року №6-р(II)/2019 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. У даному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів. Положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій.

1.6 У вказаному рішенні, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

1.7 Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 по справі № 913/204/18, від 10.03.2020 по справі № 160/1088/19, від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19).

1.8 Частиною 4 статті 40 КЗпП України визначено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

1.9 Посилання відповідача на положення ч. 4 статті 68 Закону №580-VIIІ, як підставу для звільнення позивача зі служби в період його перебування на лікарняному, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки дана норма статті 68 Закону встановлює порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації, в тому числі, звільнення у разі переведення/призначення на іншу посаду.

1.10 Таким чином, Закон №580-VIIІ не встановлює особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України в період їх тимчасової непрацездатності, оскільки норми даного закону передбачають порядок призначення поліцейських під час реорганізації, а тому до спірних правовідносин належить застосувати норми частини 3 статті 40 КЗпП України, які є спеціальними до правовідносин у цій справі.

1.11 Крім того, з огляду на вказане рішення Конституційного Суду від 04 вересня 2019 року №6-р(II)/2019, застосування до правовідносин у цій справі норм ч. 4 ст. 68 Закону №580-VIII буде суперечити із висновком Суду та нормам Конституції щодо гарантій захисту працівників.

1.12 Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 14.12.2023 у справі № 420/13741/20 колегія суддів відхиляє, оскільки обставини цієї справи не є релевантними до обставин справи що розглядається. Згідно постанови у справі №420/13741/20, у зв`язку із відмовою позивачки від призначення на будь-яку із запропонованих посад, наказом відповідача її було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII. Саме в аспекті наведених обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що спеціальним законодавчим актом, який регулює спірні правовідносини є Закон № 580-VIII, стаття 68 якого визначає порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації. У справі №420/13741/20 Верховний Суд не розглядав питання звільнення поліцейського на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIIІ під час його перебування на лікарняному.

1.13 Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, врегульоване частиною 3 статті 40 КЗпП України, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах в цій справі як спеціальна норма, оскільки Закон №580-VIIІ не містить такого регулювання.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту Кіберполіції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.