Справа № 466/5657/24
Суддя: Баєва О. І.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5657/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

24.05.204 року, позивачка, через свого представника адвоката Качмара І.О., звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування на території України від 16.05.2024 року серії ЕНА № 2159872 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.05.2024 року відносно позивачки винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті від 16.05.2024 року серії ЕНА № 2159872.

В постанові зазначено, що 16.05.2024р. о 11 год. 17 хв., дорога Київ-ЧОП 557 км., водій, керуючи т/з рухався із швидкістю 76 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Зафіксовано приладом Tru Cam ТС 000584, чим порушив п.12. 4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Із зазначеною постановою не погоджується та вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року за №512 (далі - Інструкція).

В оскаржуваній постанові в п.5 (суть та обставини правопорушення) зазначено, що, Позивач рухався зі швидкістю 76 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 000584, однак відповідачем не підтверджений сам факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме перевищення швидкості руху транспортних засобів.

Окрім того, в п. 4 оскаржуваної постанови (особа, щодо якої розглядається справа), зазначене дошлюбне прізвище Позивача. Звертаємо увагу суду, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови та станом на момент звернення до суду з даним позовом, прізвище позивача було ОСОБА_2 , а отже, постанова містить недостовірну інформацію, що є самостійною підставою для скасування Постанови Серія ЕНА №2159872. Відповідно до ч.3. ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, оскаржувана постанова не містить жодних доказів на підтвердження обставин та доведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 4.2 ст.122 КУпАП, і таких доказів існувати не може, оскільки позивач не порушував жодних правил дорожнього руху.

Окрім того, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом "Про Національну поліцію". (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону "Про Національну поліцію".

Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак " 5.70"), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля Позивача. Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону "Про Національну поліцію" при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Водночас, позивач зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону "Про Національну поліцію", а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 № 11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху", інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожного знаку "5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. На місці зупинки Позивача не ознайомлено з жодними доказами правопорушення із приводу якого складено оскаржувану постанову. А це означає, що вимірювання швидкості руху автомобілів, які здійснюються працівниками патрульної поліції з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCAM, вчинявся без жодних законних підстав. За приписами ч.2 ст.251 КУПАП, обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (аналогічна правова позиція, викладена у постанові від 15 листопада 2018 у справі №524/5536/17). Відсутність доказів, у тому числі належних та допустимих, що підтверджували б вчинення позивачем дій вказаних у оскаржуваній постанові унеможливлювало винесення Відповідачем оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог законодавства, та грубо порушує права позивача, які підлягають захисту шляхом скасування оскаржуваної постанови. Враховуючи наведені в адміністративному позові доводи та норми чинного законодавства, просять такий задовольнити, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Адміністративній справі присвоєно номер №466/5657/24 та на підставі положень ст. ст. 171, 257 КАС України, оскільки справа належить до справ незначної складності, позовну заяву встановлено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 року матеріали справи, передано для розгляду судді Донченку Ю.В.

У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 07.11.2024 року про відставку судді ОСОБА_3 , суддя виключений зі штату Шевченківського районного суду м. Львова.

На підставі Розпорядження заступника керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2024 року справу № 466/5657/24 передано для розгляду судді Баєвій О.І.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 07.08.2024 року, представник відповідача позовні вимоги заперечує та просить відмовити у їх задоволенні покликаючись на те, що оскаржуваною постановою серії ЕНА№2159872 від 16.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Порушення полягає у тому, що позивач 16 травня 2024 року о 11 год. 17 хв. на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп 557 км. (с. Ков`ярі), керуючи автомобілем LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 76 км/год, чим перевищила дозволений ліміт швидкості більше ніж на 20 км/год, чим порушила п.12.4. Правил дорожнього руху. Вимірювання швидкості здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCAM Lti 20/20, серійний номер ТС000584.

Вчинене позивачем порушення ПДР України стало підставою для зупинки транспортного засобу під її керуванням, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України.

В результаті Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесено постанову серії ЕНА №2159872 від 16.05.2024 та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Пунктом 12.4. ПДР України встановлено дозволену швидкість руху у населених пунктах не більше 50 км/год. Також, відповідно до п. 12.9. «б» ПДР, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Із матеріалів справи, Позивач, 16.05.2024 року о 11 год. 17 хв., керуючи транспортним засобом LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 76 км/год в населеному пункті с. Ков`ярі, чим перевищила дозволений ліміт швидкості більше ніж на 20 км/год, тим самим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху. Відповідальність за порушення вищенаведених Правил дорожнього руху передбачено КУпАП, а саме ч.1 ст.122, санкція якої передбачає штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, інспектором УПП у Львівській області ДПП до Позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Дане стягнення вважають застосоване в чіткій відповідності букві закону та метою якого є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим Позивачем та і іншими особами. Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Старший лейтенант поліції Дропа Ю. М., маючи законні підстави вважати Позивача винною у вчиненні адміністративного правопорушення, здійснила розгляд справи за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху, ознайомила зі статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомила позивачу її права та обов`язки, відповідно до вимог статей 287, 289, 307, 308 КУпАП, роз`яснила строки й порядок виконання постанови про накладення штрафу та оскарження постанови. По завершенню розгляду справи, керуючись вимогами ст.283 КУпАП, винесла оскаржувану постанову серії ЕНА №2159872 від 16.05.2024 відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення Позивачем зафіксовано на автомобільній дорозі М06 Київ-Чоп 557 км. (с. Ков`ярі) сертифікованим приладом Trucam LTI 20/20 № ТС000584. Повідомляємо суд, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. З вищенаведеного слідує, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи обізнаність учасників про судовий розгляд справи, обмежені строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутності сторін по справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2159872 від 16.5.2024 року, винесеною інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дропою Ю.М. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови, 16.05.2024р. о 11 год. 17 хв., дорога Київ-ЧОП 557 км., водій, керуючи т/з рухався із швидкістю 76 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. Зафіксовано приладом Tru Cam ТС 000584, чим порушив п.12. 4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Частиною 1 ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2159872 від 16.5.2024 року вбачається, що порушення швидкості режиму в населених пунктах зафіксоване на прилад TruCam ТС00584.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює

фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Відповідно до абзацу 3 п. 3.3 Методичних рекомендацій «При фіксації перевищення встановленої швидкості руху необхідно прицілом супроводжувати цільовий транспортний засіб, не відпускаючи спускового гачка до встановленої відстані (70 м.), на якій прилад здійснить фотографування транспортного засобу порушника. Після цього поліцейський може відпустити спусковий гачок та вживати заходи до зупинки порушника». Зазначаємо, що коли стає розбірливим номерний знак авто і прилад зафіксував швидкість, прилад автоматично здійснює фото цільового автомобіля (3 кадри в секунду), про що свідчить повторний звук високого тону. Прилад сам визначає оптимальні показники відстані і моменту для заміру, а поліцейський не має можливості втручатись у момент здійснення фотографування. Тобто при роботі з TruCam LTI 20/20 поліцейський виконує всього дві активні дії: 1 наводить позначку оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискає спусковий гачок приладу; 2 після повторного звуку високого тону, що свідчить про фіксацію перевищення встановленої швидкості руху та здійснення фотографування транспортного засобу порушника, - відпускає спусковий гачок приладу. Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати. Фотографія автомобіля з чіткими державними номерними знаками міститься матеріалах справи. (а.с. 39-40).

Окрім того, позивачем зазначено, що оскаржувана постанова містить недостовірну інформацію, адже в п.4 постанови (особа, щодо якої розглядається справа) зазначене дошлюбне прізвище Позивача.

Позивач зазначає, що на момент винесення оскаржуваної постанови, як і на момент звернення з позовом до суду, прізвище Позивача було ОСОБА_2 . Однак, до таких тверджень Позивача, суд ставиться критично, з огляду на наступне.

Пункт 2.4 (а) ПДР України зобов`язує водіїв транспортних засобів пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Інспектор поліції, зупинивши транспортний засіб LEXUS RX 350 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування Позивача, висунула законну вимогу пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. На вимогу інспектора поліції Позивач пред`явила посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке видане 23.08.2007 на ОСОБА_4 .

Перевіривши достовірність даних за допомогою Національної автоматизованої інформаційної системи, старшим лейтенантом поліції Дропою Ю.М. була винесена постанова серії ЕНА №2159872 відносно гр. ОСОБА_4 . Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так, Відповідач заперечуючи проти того, що оскаржувана постанова містить недостовірну інформацію, посилається на витяг з НАІС, який представник відповідача додав до відзиву, з якого чітко вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_2 видане на (ПІБ) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вище наведене дає підстави зробити висновок про те, що твердження наведені Позивачем є необґрунтованими, жодним чином не доведеними, а лише такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, інспектор УПП у Львівській області ДПП мала всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, нею була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Позивач жодним доказом і аргументом не довела факту того, що інспектором патрульної поліції її було притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно. Тому постанова ЕНА №2159872 від 16.5.2024 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

За умовами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2025 року.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя О. І. Баєва