Справа № 320/9282/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

26 лютого 2025 року 320/9282/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М.Я, розглянувши у порядку письмового провадження заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

24.02.2025 до Київського окружного адміністративного суду звернувся із заявою про забезпечення позову представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до подання позовної заяви в якій просить зупинити дію наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.02.2025 року № 73/Ж1 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК (код за )».

Вказана заява згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 24.02.2025 передано 25.02.2025 для розгляду судді Вісьтак М.Я.

Представник позивача зазначив, що заявник отримав від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Наказ від 11.02.2025 року № 73/Ж1 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК (код за )"(надалі - Наказ від 11.02.2025 року № 73/Ж1), вважає його протиправним, у зв`язку з чим має намір звернутися до Київського окружного адміністративного суду із позовною заявою до податкового органу про визнання протиправним і скасування зазначеного наказу.

Представник заявника в обґрунтування поданої заяви, а саме очевидних ознак протиправності Наказу від 11.02.2025 року № 73/Ж1 зазначає, що вказаним наказом податковий орган фактично вчетверте призначив податкову перевірку Банку з питань, що вже були предметом попередніх планової та двох позапланових податкових перевірок, що суперечить приписам п. п. 78.2 ст.78 Податкового кодексу України.

Крім цього, у заяві про забезпечення позову вказано, що оскільки у поданих заперечення від 27.01.2025 на акт перевірки від 10.01.2025 № 71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280, яка проводилася відповідно до наказу від 05.12.2024 № 569/Ж1 «"Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК (код за )», жодних додаткових аргументів, пояснень та/або документів не надавалося, то у податкового органу були відсутні підстави видавати Наказ від 11.02.2025 року № 73/Ж1 про проведення перевірки з аналогічних підстав. Додатково, представник заявника вказує, що податковий орган не має право проводити перевірку поза межами 1095-денного строку давності.

Заявник обґрунтовує необхідність забезпечення позову неможливістю ефективного захисту або поновлення порушених прав заявника без вжиття таких заходів, зокрема з огляду на таке.

У разі допуску контролюючих органів до податкової перевірки, Заявник зазнає істотних негативних наслідків та порушення його законних прав та інтересів, у тому числі: втручання у господарську діяльність, яка полягатиме у тому що Банк вимушений у ході перевірки постійно реагувати на ідентичні запити податкового органу, збирати та надавати вже неодноразово запитувані підтверджуючі документи та пояснення, для чого постійно відволікати внутрішні трудові ресурси та залучати зовнішніх радників; фінансові втрати, які охоплюють, в тому числі, але не виключно, витрати на залучення юридичних радників та інших фахівців для супроводу проходження податкової перевірки; ризики безпідставних донарахувань податкових зобов`язань, а також витрати часу, ресурсів та коштів для їх оскарження; підрив ділової репутації та довіри до Банку.

Заявник зазначає, що проведення податковим органом перевірки на підставі очевидно протиправного Наказу від 11.02.2025 року № 73/Ж1 призведе до незворотного порушення законних прав Заявника та неможливості їх відновлення

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з урахування наступного.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При розгляді та вирішенні такого клопотання суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб в тому числі й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали судом встановлено наступне.

Листом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.02.2025 № 176/Ж12/31-00-07-03-01-29 повідомлено ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК, що Центральним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуто заперечення ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК від 27.01.2025 № 2025-01-27/02 (вх. № 1482/6 від 29.01.2025) до акта документальної планової виїзної перевірки від 10.01.2025 №71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 відповідно до п.86.7 ст. 86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI та відповідно до п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України з урахуванням заперечень до акта перевірки від 10.01.2025 №71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280 прийнято рішення про призначення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 1 Наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 11.02.2025 року № 73/Ж1 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК (код за )» визначено провести документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК (місцезнаходження платника податків: вул. Єреванська буд. 1, м. Київ, 03087) з питань, що стали предметом заперечень з 10 березня 2025 року тривалістю 15 робочих днів.

Заперечень від 27.01.2025 на акт планової виїзної перевірки від 10.01.2025 №71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280, а також сам акт планової виїзної перевірки від 10.01.2025 №71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280 суду не надано.

Згідно із п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Ураховуючи наведене, суд позбавлений можливості надати оцінку щодо того, чи платник податків у своїх запереченнях посилається на обставини, що вже були досліджені під час проведеної перевірки відповідно до наказу від 05.12.2024 № 569/Ж1, за результатами якої був складений акт від 10.01.2025 №71/Ж5/31-00-07-03-01-22/23697280.

Також, суд звертає увагу, що заявник у заяві про забезпечення позову вказує, що законність Наказу від 11.02.2025 року № 73/Ж1 від не можна оцінювати без розгляду питання законності призначення та проведення попередніх трьох перевірок, що стали передумовою його прийняття та зазначає з цього приводу наступне.

Очевидні ознаки протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті, яке фактично ґрунтується на тих самих аргументах, які покладені в підстави позову, є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 у справі №640/9593/20.

Суд вважає, що надання правової оцінки законності призначення та проведення попередніх трьох перевірок, що стали передумовою прийняття Наказу від 11.02.2025 року № 73/Ж1 має відбуватись при вирішенні спору по суті, а відтак має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб, фактично, призводить до ймовірного вирішення спору по суті у майбутньому, за умови подання позовної заяви.

Щодо необхідності забезпечення позову у зв`язку із неможливістю ефективного захисту або поновлення порушених прав заявника без вжиття таких заходів суд доходить наступних висновків.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 119-1 статті 19-1 Податкового Кодексу України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За змістом підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового Кодексу України, який визначений Відповідачем як підстава для проведення перевірки Позивача, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зауважує, що безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно. Разом з тим, позивач не навів будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та/або витрат, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.

Суд не заперечує того, що забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу може убезпечити ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК від понесення ним майнових витрат (у разі необхідності оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки), проте варто врахувати, що такі обставини в будь-якому випадку не визначені нормами статті 150 КАС України як безумовні підстави для забезпечення позову, а отже, не вказують і не можуть вказувати на очевидну протиправність адміністративного акта, який у спірних відносинах виданий у формі наказу.

Окрім того, суд наголошує, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Встановлена ж у судовому порядку незаконність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача унеможливлює виникнення правових наслідків такої, у тому числі, визначення за її наслідками зобов`язання податковим повідомленням-рішенням.

Такий підхід підтверджується послідовною практикою Верховного Суду, зокрема, але не виключно, постановами від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 14.01.2021 у справі № 804/388/16, від 03.06.2021 у справі № 822/1660/18, від 08.12.2021 у справі №826/16212/18, від 25.01.2022 у справі №520/845/2020 та від 25.11.2022 у справі №640/5640/19.

Враховуючи приписи статей 150, 151 КАС України та вищевикладені висновки суду щодо їх застосування, суд, у контексті зазначених заявником доводів встановлених судом обставин цієї справи, вважає за необхідне зазначити, що у справі, яка розглядається, заявником не доведено, а судом не встановлено і не підтверджено у передбаченому процесуальним законом порядку, наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за заявою ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Вісьтак М.Я.