Справа № 420/2768/25
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2768/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в особі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами окремого позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272, 287 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Приморського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 21.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №76868175.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною. Позивач стверджує, що у відповідача відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ ( постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2024) за справою про адміністративне правопорушення не набрала законної сили. відповідач, на думку позивача, мав пересвідчитись чи відповідає виконавчий лист - постанова ТЦК та СП вимогам ст.4 Закону України Про виконавче провадження ( дата набрання законної сили).

(б) Позиція відповідача

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що, відкриваючи виконавче провадження діяв законно, адже вказаний у виконавчому документі строк оскарження сплинув. Також зазначав, що оскарження боржником виконавчого документу не є підставою для зупинення виконавчих дій, повернення виконавчого документу, а є підставою для закриття виконавчого провадження у разі його скасування.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

13.02.2024 суд відкрив провадження у справі з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273, 287 КАС України, зупинив провадження у справі до отримання витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження.

06.02.2025 суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

18.02.2025 на призначене судове засідання сторони не з`явилися, суд ухвалив поновити провадження у справі, на підставі ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України ухвалив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

IV. Обставини, встановлені судом

21.11.2024 позивач подав до Приморського районного суду м.Одеса позовну заяву до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 . про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 11.11.2024 №АВ/22425.

26.11.2024 Приморський районний суд м.Одеси виніс ухвалу у справі №522/20724/24-У про відкриття провадження. На даний час провадження у справі триває.

22.01.2025 позивач отримав повідомлення від АТ Райффайзен Банк про накладення арешту на кошти, що розміщені на рахунках позивача на підставі постанови головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , що була винесена в межах виконавчого провадження №76868175, дата відкриття провадження 21.01.2025.

Виконавче провадження відкрито на підставі заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове виконання постанови АВ/22425 від 11.11.2024 про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу у розмірі 340000 грн.

22.01.2025 позивач направив відповідачу заяву про відсутність законних підстав для відкриття виконавчого провадження та арешту коштів. Однак вказану заяву відповідач не розглянув.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Відповідно, виходячи з предмету спірних правовідносин, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII : Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: [...] постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом [...].

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII: У виконавчому документі зазначаються: [...] дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) [...].

Також в п.1 ч. 4 цієї статті зазначено: Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

[...] рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) [...].

Відповдіно до абз. першого п.4 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04.02.2012 №512/5 (далі - Інструкція), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою ст. 4 Закону №1404, про що орган виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Згідно з ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд , у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення.

Згідно з ч.1 ст.120 КАСУ перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Звертаючись до обставин цієї справи, суд встановив, що позивач оскаржив постанову ТЦК та СП до Приморського районного суду м. Одеса, з дотриманням строку звернення до суду згідно вимог ст.120 КАСУ. Внаслідок чого суд відкрив провадження у справі, розгляд якої на дату відкриття виконавчого провадження ще тривав.

Таким чином, суд робить висновок, що на дату прийняття відповідачем спірної постанови постанова ТЦК та СП не набрала законної сили, відтак - не належала до примусового виконання, відповідно у відповідача були відсутні законні підстави нараховувати штраф ще й у подвійному розмірі.

При цьому суд відхиляє аргументи відповідача, що строк набрання чинності постанови, який у ній зазначений ( 21.11.2024), на момент відкриття виконавчого провадження (21.11.2024) сплинув, оскільки на дату відкриття виконавчого провадження з дати винесення постанови про адміністративне правопорушення (11.11.2024) припадає останній десятий день встановленого строку оскарження.

Посилання відповідача на ст.34 Закону №1404-VIII, відповідно до якої оскарження виконавчого документу у суді не зупиняє вчинення виконавчих дій суд відхиляє, оскільки відкриття виконавчого провадження відбулося до набрання законної сили виконавчим документом та на дату його оскарження в суді. В межах розгляду цієї справи перед судом постає питання, чи мав право відповідач розпочинати виконавче провадження, а не продовжувати вчиняти виконавчі дії. Адже саме відкриття виконавчого провадження, а не продовження здійснення виконавчих дій є предметом спору, що розглядається.

На підставі викладеного суд робить висновок про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження та її скасування.

VI. Судові витрати

Позивач просив стягнути на його користь судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 968,96 грн., за подання заяви про забезпечення позову у сумі 726,72 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 000 грн.

В обґрунтування розміру судових витрат позивач надав в матеріали справи договір про надання правничої допомоги від 22.01.2025, замовлення №1 до договору про надання правничої (правової ) допомоги від 22.01.2025, додаткову угоду №1 до основного договору, акт наданих послуг №1 від 22.01.2025. З огляду на зміст вказаних документів в них зазначений обсяг робіт та вартість послуг адвоката окремо за кожну послугу та в цілому у розмірі 11000 грн.

Відповідач заперечував проти присудження позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, оскільки вважав розмір завищеним з урахуванням характеру складності справи, витраченим часом, значення для сторони тощо. Відповідач вказував на відстуність документально підтверджених витрат через ненадання банківських документів. На цій підставі відповідач просив зменшити розмір відшкодування до 200,00 грн.

Згідно з ст.134 КАС України: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням висновку суду про задоволення позовної вимоги, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, суд здійснює розподіл судового збору на користь позивача, сплаченого позивачем у розмірі 1695, 68 грн. Також застосовуючи принцип співмірності, з урахуванням незначної складності справи, витраченого часу та обсягу робіт адвоката, суд здійснює розподіл на користь позивача витрат професійної правничої допомоги у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 268-273, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 21.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №76868175.

2.Стягнути з Приморського районного відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: 65023 м.Одеса, вул.Пастера,58) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять), 68 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі),00 грн.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до ст.272 КАС України судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного дміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО