Справа № 160/26786/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Україні в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 07.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
-визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у неперерахунку та невиплаті ОСОБА_1 пенсії в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного Військовою частиною НОМЕР_1 в довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 без обмеження максимальним розміром з 01.02.2023 протиправною;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, який обчислено з грошового забезпечення, визначеного Військовою частиною НОМЕР_1 в довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 без обмеження максимальним розміром з 01.02.2023;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.08.2021 та з 01.01.2022;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням нарахованої індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з урахуванням індексації пенсії, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2023;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з урахуванням індексації пенсії, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та з урахуванням індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» без обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2024.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався. В межах визначеного судом строку відзив на позовну заяву не надав, клопотання про продовження відповідного строку не заявив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, з 27.12.2018 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 у справі №160/5044/19 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з 27.12.2018 та з 01.05.2019.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/10931/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.08.2021, на підставі довідки від 16.02.2023 №222/4/165/323/575, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, що містяться у довідці, та з урахуванням раніше виплачених сум.

З наявних в матеріалах справи протоколів розрахунку пенсії позивача вбачається, що після перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №160/10931/23 позивачу нараховано пенсію в загальному розмірі 36089,64 грн. - з 01.08.2021, 36113,64 грн. - з 01.01.2022, 41081,33 грн. - з 01.03.2022, 43004,03 грн. - з 01.03.2023 та 44959,43 грн. з 01.03.2024. Зазначений розмір нарахованої пенсії включав індексацію, визначену постановою КМУ від 16.02.2022 №118, постановою КМУ від 24.02.2023 №168 та постановою КМУ від 23.02.024 №185.

Проте, до виплати призначено пенсію в розмірі 23280,65 грн. з 01.08.2021, з 01.01.2022, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 23610,00 грн. з 01.03.2024, тобто, з обмеженням пенсії максимальним розміром.

Також, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/14357/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року пенсії ОСОБА_1 .

На виконання рішення суду у справі №160/14357/23 військова частина підготувала та направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для проведення перерахунку його пенсії.

Позивач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало зазначену довідку, проте перерахунок пенсії не здійснило. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та непроведення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо непроведення відповідачем з 01.02.2023 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №160/14357/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року пенсії ОСОБА_1 .

На виконання рішення суду від 18.09.2023 у справі №160/14357/23 військова частина підготувала та направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для проведення перерахунку його пенсії.

Суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії є беззаперечним, а передумовою для його проведення є оформлення відповідним органом оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка в даному випадку видана на виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення, а розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках.

Також, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Предметом цього спору є правовідносини щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2023 з урахуванням додаткових складових грошового забезпечення на підставі оновленої довідки про складові грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Суд звертає увагу, що довідка від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516 сформована уповноваженим на те органом та є чинною. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Отже, оскільки на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі №160/14357/23 військовою частиною НОМЕР_1 підготовлено оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії позивача з 01.02.2023, а довідка була надана Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, то відповідач не мав жодних правових підстав для відмови позивачу у такому перерахунку.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром після здійснення перерахунку на виконання рішення суду у справі №160/10931/23.

З наявних в матеріалах справи протоколів розрахунку пенсії позивача вбачається, що після перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №160/10931/23 позивачу нараховано пенсію в загальному розмірі 36089,64 грн. - з 01.08.2021, 36113,64 грн. - з 01.01.2022, 41081,33 грн. - з 01.03.2022, 43004,03 грн. - з 01.03.2023 та 44959,43 грн. з 01.03.2024. Зазначений розмір нарахованої пенсії включав індексацію, визначену постановою КМУ від 16.02.2022 №118, постановою КМУ від 24.02.2023 №168 та постановою КМУ від 23.02.2024 №185.

Проте, до виплати призначено пенсію в розмірі 23280,65 грн. з 01.08.2021, з 01.01.2022, з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 23610,00 грн. з 01.03.2024, тобто, з обмеженням пенсії максимальним розміром.

З цього приводу суд зазначає таке.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом № 2262-ХІІ.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 р. № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI), що набрав чинності 01.10.2011.

Відповідно до статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.

Конституційний Суд України у рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, що прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З огляду на той факт, що норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, що допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права дійшла висновку, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, що був би найбільш сприятливим для особи.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 №3477-IV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відтак суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 (остаточне від 14.01.2011) у справі "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), у якому Європейський суд з прав людини встановив порушення державою Україна статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства. На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполученого Королівства" (Stretch v. theUnited Kingdom №44277/98).

Зважаючи на викладене, з метою надання найбільш сприятливого підходу для позивача, суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

За таких обставин, суд приходить висновку, що підстави для обмеження пенсії позивачу максимальним розміром не відповідають нормативному регулюванні спірних правовідносин.

Враховуючі викладене та судову практику, суд вважає, що позові вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним роміром та зобов`язання відповідача провести з 01.08.2021, з 01.01.2022, з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача при здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивача врахувати постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Матеріали справи не містять доказів того, що в цій частині права позивача порушені.

Підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку та виплаті перерахованих сум на виконання цього рішення будуть порушені, на момент вирішення даного спору, у суду відсутні.

Крім того, зазначені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що нарахована відповідачем з 01.03.2022, з 01.03.2023, з 01.03.2024 індексація не виплачувалася внаслідок обмеження пенсії максимальним розміром.

Водночас, відповідно до обставин даної справи, з 01.08.2021 пенсія позивача була обмежена розміром 23280,65 грн., а з 01.03.2024 розміром 23610,00 грн.

Зазначене обмеження визнано протиправним в межах розгляду даної справи, та на сьогодні відсутні підстави вважати, що внаслідок виконання рішення в даній справі пенсія позивача буде виплачена без нарахованої індексації на підставі постанов КМУ від 16.02.2022 №118, від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185.

Відтак, вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю внаслідок війни.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Україні в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення з 01.02.2023 перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 08.07.2024 №222/4/162/349/2516.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з обмеженням її максимальним розміром після проведення перерахунку на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №160/10931/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.08.2021, з 01.01.2022, 01.03.2022, 01.03.2023 та з 01.03.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон