Справа № 200/9106/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Справа№200/9106/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач-1), в якій просив: - визнати протиправною бездіяльність щодо не надання відповіді на заяву щодо відображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів/реєстрі Оберiг інформації, стосовно виключення з військового обліку на підставі п.п. «г» пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; - зобов`язати надати відповідь на заяву щодо відображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та реєстрі Оберiг інформації стосовно виключення з військового обліку на підставі п.п. «г» пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; - зобов`язати внести інформацію про виключення з військового обліку у відповідності до військового квитка № НОМЕР_1 від 28.11.2005 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та реєстру Оберiг; - зобов`язати відобразити підстави виключення з військового обліку, а саме: п.п. «г» пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відповідності до військового квитка № НОМЕР_1 від 28.11.2005, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та реєстрі Оберiг.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що Відповідно до його військового квитка № НОМЕР_1 від 28.11.2005 він не є військовозобов`язаний, так як на підставі пп. «г» п. 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключений з військового обліку у зв`язку з тим, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, про що зроблено відповідний запис у його військово обліковому документі та у паспорті. Посилається на те, що його було засуджено до 6 років позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину за ч. 3 статті 142 (розбій) та ч. 2 ст. 144 Кримінального кодексу України (вимагання) в редакції 2000 року КК України від 28.12.1960. Зазначає, що в його військово-обліковому документі є запис про виключення його з військового обліку.

Відповідач-1 надав відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те що 30.11.2024 ОСОБА_1 надано відповідь на його звернення. Зазначає, що відповідно до Військово-облікового документа, відомостей які містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, посилається на те, що позивачем пропущений строк зведення до суду. У разі коли відомості, зазначені у графах 15, 13 та 14 військово-облікового документа на бланку, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, він вважається недійсним.

Відповідач-2 також надав відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-IX внесено зміни до статті 37 Закону з якої було виключено пункт 6 частини шостої, а саме виключення з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки військовозобов`язаних та резервістів які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Позивач подав відповіді на відзиви, в яких наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що вiдповiдачем-1 не надано будь-яких доказів отримання позивачем відповіді на його звернення. Посилається на те, що військовий квиток № НОМЕР_1 вiд 28.11.2005 чинний, а отже усi записи у ньому чиннi та актуальнi. Порядок № 559 надає право громадянам у разi виявлення невiдповiдностей у паперовій формі вiйськового квитка або електронній звернутися до ТЦК та СП з заявою про усунення даних невiдповiдностей. Вважає, що відповідач-1 фактично позбавляє позивача скористатись своїм правом, що передбачене чинним законодавством. Вважає, що підстави не вiдображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів/реєстрі Оберiг iнформацiї стосовно виключення з вiйськового облiку Позивача вiдсутнi та є необґрунтованими і протиправними. Також посилається на те, що цей час намiрiв, бажання, повторно ставати на військовий облiк не має.

Ухвалою суду від 6 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 як співвідповідача (далі ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідач-2). Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 27.01.1998.

Позивач надав військовий квиток № НОМЕР_1 від 28.11.2005 (виписка), відповідно до якого позивача взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 28.11.2005; 20.10.2015 позивача знято з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 20.10.2015 позивача взято на облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також наявний запис про те, що позивач виключений з військового обліку згідно з п. «г» ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до виписки з Військово-облікового документу з системи «Оберіг+» ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Номер в реєстрі Оберіг 1. Зазначено, що дата уточнення даних 02.07.2024. ТЦК та СП - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою від 18.10.2024, в якій просив внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» про виключення його з військового обліку відповідно до запису у військовому квитку та рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 28.11.2005.

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 30.11.2024 № 08/18642 повідомив позивачу про те, що до 18 травня 2024 року стаття 37 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає, що особи, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину мають право на виключення з військового обліку. Після виключення з військового обліку такі особи набувають статусу невійськовозобов`язаного та не підлягають призову на військову службу в порядку мобілізації. Зазначено, що виключення автоматично не відбувається. Для цього військовозобов`язаний повинен особисто звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та подати заяву про виключення з військового обліку разом з документами, які підтверджують факт засудження. Ті з військовозобов`язаних, які скористались правом до 18 травня 2024 року отримали статус невійськовозобов`язаного та повторному взяттю на облік не підлягають. Роз`яснено, що для підтвердження свого статусу, щодо виключення з військового обліку за судимістю, повинні мати військово-обліковий документ з печаткою «виключений з військового обліку». Також, дані відомості повинні бути внесені в Єдиний державний реєстр військовозобов`язаних, призовників та резервістів ІКС «Оберіг». Крім того, позивачу повідомлено про те, що у разі не підтвердження статусу щодо виключення з військового обліку за судимістю, громадяни підлягають взяттю на військовий облік та призову на військову службу в порядку мобілізації відповідно до чинного законодавства України. Крім того, позивач надав лист Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 884/162025 від 09.01.2025 в якому позивачу на його звернення від 07.01.2025 повідомлено про те, що станом на 09.01.2025 за даними ІАС ОСОБА_1 22.06.2000 Краматорським міським судом Донецької області засуджено за ч. 2 ст. 144, ч. 3 ст. 142 КК України (у редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 01.09.2000 вирок набрав законної сили. 31.10.2005 звільнено з Волноваської ВК Донецької області (№ 120) у зв`язку з відбуттям строку покарання. Відповідно до ст. 89 КК України визнається особою, що не має судимості.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «г» ч.5 ст. 37 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII), у редакції, чинній на момент виключення позивача з військового обліку, було передбачено, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів.

Приписи ст. 37 Закону № 2232-XII неодноразово зазнавали законодавчих змін.

Так, згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII, у редакції, чинній до 18.05.2024, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У наступному, Законом України 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» статтю 37 Закону № 2232-XII викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII, у редакції, чинній з 18.05.2024, установлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Указаний перелік підстав для виключення з військового обліку є вичерпним.

Законодавство не передбачає збереження стану (статусу) виключення з військового обліку для осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Водночас такі особи підлягають взяттю на військовий облік, зокрема військовий облік військовозобов`язаних, на загальних підставах, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-XII, якщо відсутні передбачені діючою редакцією ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII підстави для виключення з військового обліку.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Конституційний Суд України в Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Також Конституційний Суд України в Рішенні 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зазначив, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що повторне взяття на військовий облік на підставі нових законів є обмеженням його конституційних прав і свобод. Позивач не наводить жодного передбаченого Конституцією України права та/або свободи, яке б було «обмежено» внаслідок взяття позивача на військовий облік.

Законне взяття позивача на військовий облік не може вважатися звуженням змісту та обсягу його існуючих конституційних прав і свобод.

У спірних правовідносинах відсутні підстави стверджувати про наявність зворотної дії закону або іншого нормативно-правового акта в часі, оскільки спірні між сторонами в цій справі правовідносини виникли після 18.05.2024, тобто після внесення відповідних змін до Закону № 2232-XII.

У позовній заяві і відповідях на відзиви позивачем не наведено обґрунтованих аргументів, які б дозволяли стверджувати, що виключення з військового обліку особи, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, може вважатися саме правом особи, що не може бути скасоване або змінене.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України 16 березня 2017 року № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон № 1951-VIII) до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Також у ч. 1 ст. 14 Закону № 1951-VIII зазначено, що ведення Реєстру включає: 1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним; 2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами; 3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

У п. 4 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559, зазначено, що в разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно з п. 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок №1487), передбачено, що для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як було зазначено, на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин відсутні підстави для збереження стану (статусу) виключення позивача з військового обліку.

Відтак не підлягають задоволенню позовні вимоги, якими позивач просить: - зобов`язати внести інформацію про виключення з військового обліку у відповідності до військового квитка № НОМЕР_1 від 28.11.2005 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та реєстру Оберiг; - зобов`язати відобразити підстави виключення з військового обліку, а саме: п.п. «г» пункту 5 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відповідності до військового квитка № 11385 від 28.11.2005, в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та реєстрі Оберiг.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Такою ст. 20 указаного Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом установлено, що на звернення позивача від 18.10.2024 відповідач-1 склав відповідь (лист) від 30.11.2024 № 08/18642.

Водночас доказів надіслання вказаного листа позивачу або вручення позивачу до суду не надано.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, якими позивач просить визнати протиправною бездіяльність щодо не надання відповіді на його заяву і зобов`язати надати відповідь на заяву.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо строку звернення до суду необхідно зазначити, що відповідачами не надано доказів отримання відповіді на звернення позивача від 18.10.2024 (або надіслання такої відповіді).

Крім того, спір у цій справі не пов`язаний безпосередньо з проходженням публічної (військової) служби.

Тому суд вважає, що позивачем не пропущений встановлений абзацом першим ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до квитанції № 1574-9754-2016-0797 від 29.12.2025 позивачем сплачено 1211,20 грн судового збору за подання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через систему «Електронний суд», тому позивач мав 968,96 грн судового збору.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позов задоволено частково, стягненню на користь позивача підлягає 484,48 грн понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Сума в розмірі 242,24 грн є частиною судового збору, що внесена в більшому розмірі ніж установлено Законом України «Про судовий збір», а тому може бути повернута за клопотанням позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративного позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код: НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на його заяву від 18.10.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 18.10.2024.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Повне рішення суду складено 27 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков