Справа № 580/12843/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року справа № 580/12843/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Чернявського А.Л. від імені ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

23.12.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адвоката Чернявського А.Л. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 36; ) (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування, не обчислення та несплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34грн та зобов`язання вчинити ці дії.

Обґрунтовуючи зазначив, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2023 у справі №580/3955/22 відповідач виплатив йому середній заробіток за вимушений прогул, але всупереч вимог податкового законодавства не нарахував на ці суми обов`язкові податкові платежі, що призвело до зменшення розміру страхового стажу позивача. Остаточна виплата відбулася 29 листопада 2024 року. Заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із витрат на професійну правничу допомогу. Попередній розмір витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи судом першої інстанції складає 15000,00грн. Остаточний розрахунок витрат на правову допомогу надасть в порядку ст.ст.134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) після визначення повного переліку процесуальних дій, які має вчинити представник позивача.

Ухвалою 27 грудня 2024 року суд позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 КАС України за правилами спрощеного провадження.

15.01.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що остаточна сума, що підлягала до стягнення з Черкаської міської ради на користь позивача встановлена судом у розмірі 475400,34грн, без розподілу помісячно за період з 10.08.2022 до 01.08.2023. Базою нарахування єдиного внеску складала сума в розмірі 475400,34 грн, яка у процесі судового спору змінювалася на 179190,53грн і навпаки. На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №580/3955/22 05.12.2023 позивачу сплачена сума в розмірі 179190,53 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. Враховуючи, що у період з 01.01.2023 до 31.12.2023 мінімальна заробітна плата в Україні становила 6700,00грн, то максимальна база нарахування єдиного внеску 100500,00 грн (6700,00грн х 15). Враховуючи, що в грудні 2023 року дохід застрахованої особи - позивача склав 179190,53 грн, що перевищує максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, то останній нараховувався на суму 100500,00 грн і складає 22100,00 грн (100500,00 грн х 22%). Факт нарахованого і сплаченого єдиного внеску на середній заробіток на час вимушеного прогулу підтверджується платіжною інструкцією від 05.12.2024 №354 на суму 22110,00 грн. Решта суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 296209,81 грн виплачена 29.11.2024, що є невід`ємною частиною тієї суми, яка стягнута судом на користь позивача. Сплачено відповідні податки: податок на доходи фізичних осіб - 53317,77 грн, військовий збір - 4443,15 грн, сума на банк - 238448,89 грн. Про здійснені виплати свідчать платіжні інструкції від 29.11.2024 №391 на суму 238448,89 грн, №390 на суму 53317,77 грн, №389 на суму 4443,15 грн. Жодне рішення суду не покладало обов`язку здійснити виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 475400,34 грн шляхом її ділення на кількість місяців вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023.

20.01.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що позивач поновлений на посаді директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради з 10.08.2022. Отже, період з 10.08.2022 до 01.08.2023 в основі розрахунку суми компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу має бути включено до страхового стажу позивача, а єдиним способом зарахування цього періоду до страхового стажу є розрахунок та сплата роботодавцем єдиного внеску за період вимушеного прогулу. Висновок про обов`язок сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку строку тривалості вимушеного прогулу відповідає прямому припису ч.2 ст.7 Закону України №2464-VI. Водночас згідно з довідкою ОК-5 єдиний внесок за позивача відповідач нарахував із суми 100500,00грн у грудні 2023 року, коли позивач не працював на займаній посаді, оскільки відповідно до розпорядження Черкаського міського голови від 02.08.2023 №385-р(к) був увільнений від виконання обов`язків директора Департаменту управління справами юридичного забезпечення Черкаської міської ради у зв`язку із призовом за мобілізацією в особливий період.

20.01.2025 ухвалою суд відмовив повністю у задоволенні клопотання вх. від 15.01.2025 відповідача про розгляд справи правилами загального позовного провадження з викликом учасників адміністративної справи.

21.01.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просив долучити до матеріалів справи копії документів, що підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу, пов`язану із розглядом Черкаським окружним адміністративним судом справи за вказаним вище позовом.

Усі подані сторонами докази долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Із автоматизованої системи суду «Діловодство» суд установив, що на розгляді Черкаського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа №580/3955/22 за позовом позивача до Черкаської міської ради, Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул. Рішенням від 14 березня 2023 року вказаний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 01 серпня 2023 року апеляційну скаргу позивача задовольнив. Скасував рішення першої інстанції та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив. Визнав протиправним і скасував розпорядження Черкаського міського голови від 10.08.2022 № 465-р(к) «Про припинення служби та звільнення ОСОБА_1 ». Поновив позивача на посаді директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради з 10.08.2022. Присудив стягнути з Черкаської міської ради на позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста) грн 34 коп та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47300 (сорок сім тисяч триста) грн.

У подальшому Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 07 листопада 2023 року задовольнив частково заяву Черкаської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної вище постанови Шостого апеляційного адміністративного суду. Змінив вказану постанову апеляційної інстанції, замінивши у абзаці п`ятому резолютивної частини розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що стягується, з 475400 (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста) грн 34 коп на 179190 (сто сімдесят дев`ять сто дев`яносто) грн 53 коп. В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2023 залишив без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 12 квітня 2024 року задовольнив касаційну скаргу позивача. Зазначену вище постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №580/3955/22 скасував та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні заяви Черкаської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року відмовив. Присудив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської міської ради судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Черкаський окружний адміністративний суд у хвалою від 08 листопада 2024 року у зазначеній вище адміністративній справі задовольнив заяву представника Черкаської міської ради про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №580/3955/22. Здійснив зміну порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №580/3955/22 шляхом стягнення з Черкаської міської ради через Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 296209 (двісті дев`яносто шість тисяч двісті дев`ять) грн 81 коп. Здійснив зміну порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №580/3955/22 шляхом стягнення з Черкаської міської ради через Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на користь позивача за рахунок Черкаської міської ради понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп.

Розпорядженням Черкаського міського голови від 02.08.2023 №385-р(к) позивач з 11.08.2022 поновлений на посаді директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, а також з 23.01.2023 увільнений від роботи на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, у зв`язку із загальною мобілізацією до дня його фактичної демобілізації зі збереженням місця роботи, посади.

На виконання вказаної вище постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2023 відповідач 05.12.2023 виплатив позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 179190,53 грн. Факт часткової виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі підтверджується платіжними інструкціями від 05.12.2023: №351, №352, №353, №354, №355. Решту суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 296209,81 грн відповідач виплатив 29.11.2024, що підтверджується платіжними інструкціями від 29.11.2024: №389, №390, №391, №392.

05.12.2024 представник позивача адвокат Чернявський А.Л. звернувся із запитом до відповідача, у якому, зокрема, просив: надати інформацію про те, у якому розмірі та за які календарні періоди здійснено нарахування та/або сплату єдиного соціального внеску щодо позивача за фактом виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 на підставі судових рішень у справі № 580/3955/22; надати копії документів, що підтверджують нарахування та/або сплату єдиного соціального внеску щодо позивача за фактом виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 на підставі судових рішень у справі №580/3955/22.

Листом від 12.12.2024 № 18839/31736-01-10 відповідач повідомив, що єдиний соціальний внесок за період з 10.08.2022 до 01.08.2023 нарахований з суми 475400,34 грн, яка вказана у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/3955/22, як загальна сума. Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок обчислено в сумі 22110,00 грн. Для розрахунку суми єдиного внеску застосовано максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, яка складається з суми доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок. Тому сума єдиного внеску 22110,0 грн сплачена 05.12.2023 при першопочатковій виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 179190,53 грн. Друга виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 296209,81грн відповідно до законодавства не підлягає оподаткуванню єдиним внеском у зв`язку з тим, що вона додається до першопочаткової і враховується в загальну суму 475400,00грн, вказану у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/3955/22, як база для нарахування єдиного внеску. На підтвердження вказаного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування додав платіжну інструкцію від 05.12.2024 № 354 про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 22110,00 грн.

Згідно з довідкою Форми ОК-5 щодо позивача у період з 10.08.2022 до 01.08.2023, за який суд присудив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 475400,34грн, наявні відомості щодо суми заробітку для нарахування пенсії та позначка про сплату страхових внесків здійснених відповідачем у вересні 2022 року, а саме заробітна плата у розмірі 97500,00 та для пенсії 97500,00, страховий стаж 31 день а також у грудні 2023 року, а саме заробітна плата вказана у розмірі 100500,00, для пенсії 100500,00, страховий стаж 31 день. Водночас з лютого 2023 року наявні відомості щодо нарахування позивачу заробітної плати та зарахування кількості трудових днів в страховий стаж Військовою частиною НОМЕР_3 .

Не погодившись із сумою сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яку утримано з середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернувся в суд з позовом.

Абзац п`ятий ст.17 Конституції України встановлює, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Згідно з п.п.2, 3, 5 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного внеску.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску, серед інших, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний:

своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску;

вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною 2 ст.7 Закону №2464-VI визначено, що для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Згідно з ч.5 ст.7 Закон №2464-VI єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Днем сплати страхових внесків вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком, небанківським надавачем платіжних послуг або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки (ч.10 ст. 9 Закону №2464-VI).

Частиною 14 ст. 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок, що відповідно до цього Закону підлягає сплаті із сум виплат за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до дня включення податковим органом даних про такого платника до реєстру страхувальників Державного реєстру, сплачується (стягується) на загальних підставах відповідно до цього Закону за зазначений період.

Відповідно до підп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, на виконання п.51.1 ст. 51 ПК України, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

У п.164.1 ст.164 ПК України вказано, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За змістом підп. 164.2.1 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до підп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2. пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Частинами 6, 8 ст.9 Закону №2464-VI визначено, що для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів.

Платники, зазначені в абзацах 3 та 4 п. 1 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

До спірних правовідносин також підлягає застосуванню Інструкція про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 за №449 (далі - Інструкція №449). Так, абз. 2 підп. 4 п.2 Інструкції №449 визначено, що порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час після звільнення з роботи або згідно з рішенням суду,- середню заробітну плату за вимушений прогул.

Отже, норми Закону №2464-VI та Інструкції №449 поширюються на випадки нарахування і виплату доходу згідно з рішенням суду у вигляді середньої заробітної плати за вимушений прогул.

Відповідач є платником єдиного внеску як роботодавець, який використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством. Тому зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

Так, у постанові від 10 серпня 2023 року у справі №380/19504/21, предметом розгляду в якій було питання нарахування, обчислення та сплатити єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 125 343,68 грн за період з 24.09.2015 до 17.07.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку:

«61. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанції, наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади виданий 23 вересня 2015 року. Суд постановив рішення про скасування цього наказу як незаконного та про поновлення ОСОБА_1 на посаді з 24 вересня 2015 року, а також допустив це рішення до негайного виконання. Однак роботодавець виконав це рішення шляхом видачі відповідного наказу лише 18 липня 2017 року.

62. Таким чином, у період з 24 вересня 2015 року по 17 липня 2017 року є періодом вимушеного прогулу ОСОБА_1 .

63. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд стягнув з роботодавця на користь ОСОБА_1 за цей період середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальній сумі 125343,68 грн (19025,42+106318,20) та ці платежі мають правову природу заробітної плати.

64. Колегія суддів зазначає, що відповідач є платником єдиного внеску як роботодавець, який використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, тому зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

65. З врахуванням наведеного вище, ОСОБА_1 у період проходження ним публічної служби (в т. ч. в період вимушеного прогулу) був застрахованою особою, а Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, правонаступником якого є Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), страхувальником-роботодавцем.

66. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач як роботодавець-страхувальник при виплаті (в примусовому порядку) застрахованому ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 125 343,68 грн за період з 24 вересня 2015 року по 17 липня 2017 року повинен був, керуючись положеннями частини другої статті 7 Закону №2464-VI, обчислити, нарахувати та сплатити єдиний внесок, однак вказаного не зробив.»

Проаналізувавши вказані вище висновки Верховного Суду та норми законодавства, суд дійшов висновку, що виплата особі доходу у вигляді середньої заробітної плати за вимушений прогул, із якого згідно з абзацом 2 п. 1 ч.1 ст. 7 Закону №2464-VI і абзацом 2 підп. 4 п. 2 Інструкції №449 визначено обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є відшкодуванням заробітку працівнику, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин, і право на отримання якої передбачено статтями 235 і 236 КЗпП України.

Частинами 1 та 2 ст.20 Закону України від 09.07.2003 за №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-1V страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 ст. 14 Закону № 1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,41, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст.16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Вказаними вище доказами підтверджується, що зазначені вище суди присудили стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34 грн. Отже, суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які відповідач фактично виплатив позивачу 05.12.2023 у розмірі 179190,53 грн та 29.11.2024 у розмірі 296209,81 грн, є базою нарахування єдиного внеску.

Відповідач 05.12.2023 сплатив суму єдиного внеску у розмірі 22110,0 грн при першопочатковій виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 179190,53 грн, про що внесені відомості у Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу). Так, згідно з довідкою Форми ОК-5 щодо позивача у період з 10.08.2022 до 01.08.2023, за який суд присудив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 475400,34грн, наявні відомості щодо суми заробітку для нарахування пенсії та позначка про сплату страхових внесків здійснених відповідачем у вересні 2022 року, а саме заробітна плата у розмірі 97500,00 та для пенсії 97500,00, страховий стаж 31 день а також у грудні 2023 року, а саме заробітна плата вказана у розмірі 100500,00, для пенсії 100500,00, страховий стаж 31 день.

Щодо решти суми середнього заробітку, яку відповідач виплатив позивачу 29.11.2024 у розмірі 296209,81 грн, відповідач не сплатив суму єдиного внеску.

Доводи відповідача про те, що жодним рішенням суду на нього не покладало обов`язок здійснити виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 475400,34 грн шляхом її ділення на кількість місяців вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023, не обґрунтовані з огляду на таке.

Відповідно до ст.21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від, зокрема, роботодавців, податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ч. 6 ст. 20 Закону №2464-VI).

Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 за №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562, затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1).

Положення №10-1 відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (надалі по тексту - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб (пункт 4 розділу І Положення №10-1).

Згідно з п. 2 розділу ІІ Положення №10-1 у Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (надалі по тексту також - обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, із системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

Пунктами 1 і 2 розділу ІІІ Положення №10-1 визначено, що з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки. Облікова картка, поряд з іншим, відкривається у разі надходження у складі звітності від страхувальника відомостей про застраховану особу, дані про яку відсутні в Реєстрі застрахованих осіб;

Відповідно до п.3 розділу IV Положення №10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 за №227 затверджено Положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України (далі - Положення №227).

Згідно з п. 1 Положення №227 Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 4 Положення №227 визначено завдання ДПС.

ДПС на виконання підпункту 68 пункту 4 Положення №227 інформує органи державної влади про стан розрахунків платників з бюджетами та сплати єдиного внеску.

У даній справі, виходячи із обставин справи відповідач у відношенні до позивача в розумінні норм п.1 ч. 1 ст.4 Закону №2464-VI як роботодавець є платником єдиного внеску.

Приписами п.п. 2, 4, 10 ч.2 ст. 6 Закону №2464-VI регламентовано, що платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого:

вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України.

повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей.

Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 7 Закону №2464-VI визначено базу нарахування єдиного внеску. Так, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI).

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Абзацом 1 п. 5 ст. 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VI).

Положеннями ч. 4 ст.9 Закону №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з абз. 1, 2 ч. 8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік (абзац 5 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.ч.12, 14 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Єдиний внесок, що відповідно до цього Закону підлягає сплаті із сум виплат за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до дня включення податковим органом даних про такого платника до реєстру страхувальників Державного реєстру, сплачується (стягується) на загальних підставах відповідно до цього Закону за зазначений період.

Отже, звітні відомості з нарахування єдиного внеску повинні становити невід`ємну частину відповідної податкової звітності. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог Законів України від 19.09.2019 за №115-IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та від 19.09.2019 за №116-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб», наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2020 за №773 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4» (далі - Наказ №773) затверджено форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Розрахунок) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі - Порядок №773).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 6 розділу ІІ Порядку №773 Розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий Розрахунок за календарний рік не подається.

Якщо останній день строку подання Розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Такий Розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку протягом звітного періоду.

На підставі відомостей щодо сум утриманого та/або сплаченого податку, які зазначаються у Розрахунку, нарахування податкового зобов`язання не проводиться.

Розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент та незалежно від того чи виплачені платником єдиного внеску суми такого внеску фактично після їх нарахування до сплати протягом звітного періоду.

Розрахунок подається до контролюючих органів за основним місцем обліку.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету та який не має окремого балансу і самостійно не веде розрахунки із застрахованими особами для сплати єдиного внеску на небюджетні рахунки, то Розрахунок за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Юридична особа під час подання Розрахунку за відокремлений підрозділ зазначає дані про відокремлений підрозділ в рядку 032 заголовної частини Розрахунку.

Нотаріуси за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування.

Розрахунок подається платником в один із таких способів:

засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги»;

на паперовому носії разом з електронною формою на електронному носії інформації;

надсилається поштою з повідомленням та описом про вкладення, за умови, якщо кількість рядків у додатках до Розрахунку не перевищує п`яти;

на паперовому носії, якщо кількість рядків у додатках до Розрахунку не перевищує п`яти.

Розрахунок на паперовому носії заповнюється українською мовою в друкованому вигляді або кульковою ручкою із синім або чорним чорнилом друкованими літерами без виправлень. У разі незаповнення того чи іншого рядка Розрахунку та додатків до нього через відсутність операції такий рядок прокреслюється.

Під час заповнення полів, що складаються з клітинок, кожен із необхідних символів розбірливо вписується до відповідної окремої клітинки.

Символи не мають виходити за межі клітинок, а також накладатись на сусідні клітинки. Символи (крапка, апостроф, кома, дефіс тощо) проставляються в окремих клітинках.

Під час заповнення поля без клітинок записи в цих полях не мають накладатися на сусідні поля і перекривати службові написи на Розрахунку та додатках до нього.

Розрахунок в електронній формі на електронному носії інформації може складатись платником з використанням безкоштовного спеціалізованого програмного забезпечення, актуальні версії якого розміщені на офіційному вебпорталі ДПС.

Розрахунок складається та подається у двох примірниках. Другий примірник із штампом контролюючого органу про отримання повертається платнику.

Розділу ІV Порядку №773 визначено "Порядок заповнення додатків до Розрахунку, що містять інформацію щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу".

Відомості Розрахунку щодо нарахованих сум єдиного внеску формуються на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Так, згідно з п. 1 розділу ІV Порядку №773 додаток 1 до Розрахунку «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» (далі - Додаток 1) призначений для щоквартального формування платниками єдиного внеску щодо кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої їй заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у розрізі місяців звітного кварталу.

Такі відомості формуються з урахуванням кодів категорій застрахованих осіб, визначених у додатку 1 до цього Порядку, у якому, поряд з іншим, графа 09 рядок 035 Додатку 1 заповнюється платником єдиного внеску лише у випадках, передбачених переліком кодів типу нарахувань, зокрема, код типу нарахувань 1 - зазначається лише для осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання якої (яких) перевищує календарний місяць, а єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої (виплаченого) за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона (він) нарахована (нарахований), а також для осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Графа 16 «Сума нарахованої заробітної плати (нарахованого доходу) у межах максимальної величини, на яку (який) нараховується єдиний внесок» Додатку 1 заповнюється щодо кожної окремої застрахованої особи.

Стосовно однієї застрахованої особи допускається декілька записів у Д1, якщо протягом одного звітного (податкового) періоду застрахованій особі були здійснені нарахування виплат за поточні та майбутні (відпускні, допомога у зв`язку з вагітністю та пологами), за минулі (тимчасова непрацездатність та перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і нарахування сум заробітної плати (доходу) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання якої (яких) перевищує календарний місяць, а також за відпрацьований час після звільнення з роботи або згідно з рішенням суду - сум середньої заробітної плати за вимушений прогул) періоди.

Кількість календарних днів перебування у трудових / цивільно-правових відносинах протягом звітного місяця не може зазначатися у звітному місяці за майбутні та минулі звітні періоди, за винятком відпустки, відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами і випадків поновлення на роботі особи за рішенням суду.

У графі «Нараховано єдиного внеску у звітному місяці» відображається сума нарахованого єдиного внеску за окремі категорії осіб, зазначених у рядках 1-4 цієї таблиці, яка обчислюється за кожну особу виходячи з розміру мінімального страхового внеску, що діє на день нарахування допомоги, грошового забезпечення або компенсації.

У разі коли період, за який розраховується єдиний внесок у застрахованої особи менше календарного місяця, внески розраховуються у розмірі, пропорційному календарним дням місяця, за який вони розраховуються.

В контексті визначення базового податкового періоду, в межах якого слід подавати вказану вище звітність, слід врахувати підпункт "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України, за змістом якого особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску, зобов`язані подавати у строки, встановлені ПК України для податкового кварталу, Розрахунок (з розбивкою по місяцях звітного кварталу) до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду.

Аналогічна норма трактується в пункті 51.1 статті 51 ПК України.

За неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання такої звітності, у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України (п.7 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI).

Отже, відповідач є платником єдиного внеску як роботодавець, який використовує працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, тому зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску, а також вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Доводи позивача про не нарахування, не обчислення та не сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34грн є обґрунтованими.

Зважаючи, що відповідач 05.12.2023 сплатив суму єдиного внеску у розмірі 22110,0грн при першопочатковій виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 179190,53 грн, про що внесені відомості у Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу) та не нарахував, не обчислив і не сплатив такий внесок щодо решти суми середнього заробітку, яку виплатив позивачу 29.11.2024 у розмірі 296209,81 грн, шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої (виплаченого) за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона (він) нарахована (нарахований), допустив бездіяльність, яка суперечить вказаним вище нормам чинного законодавства та є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вказаного відповідач не довів ті обставини, на яких ґрунтується його відзив, а також не спростував доводів позивача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправних дій суб`єкта владних повноважень є визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Для належного та повного судового захисту наявні підстави зобов`язати відповідача нарахувати, обчислити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34грн та сплатити його з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, доводи позову обґрунтовані, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при и задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Щодо професійної правничої допомоги адвоката.

У позовній заяві представник позивача адвокат Чернявський А.Л. зазначив, що попередній розмір витрат на правову допомогу, пов`язану із розглядом справи судом першої інстанції складає 15000,00грн. Остаточний розрахунок витрат на правову допомогу надасть в порядку ст.ст.134, 139 КАС України після визначення повного переліку процесуальних дій, які має вчинити представник позивача.

З приводу професійної правничої допомоги суд установив, що 02.09.202 позивач уклав зі вказаним вище адвокатом договір №5/22 про надання правової допомоги. Згідно з Додатком №1 до Договору визначено розмір та порядок оплати вартості правової допомоги.

02.09.2022 між позивачем та вказаним адвокатом укладено Додаткову угоду до Договору, якою внесені зміни до п.8.1. Договору.

Відповідно до довідки від 02.09.2022 №2-5/22, складеної вказаним вище адвокатом позивач сплатив адвокату аванс у готівковій формі у розмірі 10000,00грн за вказаним вище Договором.

Згідно з деталізованим розрахунком витрат позивача за вказаним вище Договором та Актом приймання-передачі виконаних робіт від 21.01.2025 загальна вартість наданих послуг (професійної правничої допомоги) складає 18200,00грн.

Належні, достовірні та допустимі докази (платіжні доручення, квитанції) сплати позивачем вказаної вище суми на рахунок зазначеного вище адвоката відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач подав клопотання про відсутність підстав для стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд врахував, що адміністративна справа розглядалася правилами спрощеного письмового провадження. Тобто, ознак складної не мала. Позовна заява підписана та подана через систему «Електронний суд» вказаним вище адвокатом. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права. Водночас позивач не повідомляв суд про причини неможливості своєчасно подати докази сплати судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в сумі 18200,00грн. У цьому контексті суд урахував відсутність таких відомостей у позовній заяві та письмових заяв з дати відкриття провадження у справі 27.12.2024. Враховуючи тривалість судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин ненадання позивачем доказів таких витрат та наявність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат під час вирішення позовних вимог, відповідно - про відсутність підстав для їх присудження з відповідача із-за відсутності доказів оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити адміністративний позов адвоката Чернявського А.Л. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради щодо не нарахування, не обчислення та несплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34грн.

Зобов`язати Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (18001, м.Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 36; ) нарахувати, обчислити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.08.2022 до 01.08.2023 у розмірі 475400,34грн та сплатити його з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дати його підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 25.02.2025.