Справа № 560/13359/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду 16.09.2024 звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відповідно до якої, просила:

« - визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 (діюча як законний представник дітей безвісти зниклого: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 (діюча як законний представник дітей безвісти зниклого: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідно до п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 з 01.09.2023 року (дати зникнення безвісти ОСОБА_7 ).».

Ухвалою суду від 20.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху; надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із усуненням ОСОБА_1 недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 30.09.2024 відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України разом із відзивом на позовну заяву надати до суду усіх належним чином засвідчених у придатному для читанні вигляді копій документів на підтвердження інформації щодо членів сім`ї, близьких родичів та дітей безвісті зниклого санітара стрілецького відділення стрілецкого взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України солдата ОСОБА_8 .

Вказаною вище ухвалою суду відкрито провадження за такими позовними вимогами ОСОБА_1 :

«- визнати протиправними рішення Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 (діюча як законний представник дітей безвісти зниклого: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) грошового забезпечення та додаткової винагороди зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_2 (діюча як законний представник дітей безвісти зниклого: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідно до п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 з 01.09.2023 року (дати зникнення безвісти ОСОБА_7 ).».

До суду від відповідача 28.10.2024 надійшов відзив на позовну заяву разом з витребуваними судом документами.

Ухвалою суду від 31.10.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_4 ); запропоновано ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду пояснення з приводу позову або відзиву разом із документами, що підтверджують надіслання (надання) їх іншим учасникам справи; витребувано від ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали копії всіх заповнених сторінок паспорта ОСОБА_2 , її реєстраційного номера облікової картки платника податків, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей (за наявності).

Позивачкою 04.11.2024 до суду подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про заборону оприлюднення інформації, згідно із пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України «Про доступ до судових рішень», у справі № 560/13359/24.

Згідно із уточненою позовною заявою, відповіддю на відзив, ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити повністю з огляду на таке.

Позивачка посилається на те, що знаходилася у фактичних шлюбно-сімейних відносинах з безвісно зниклим військовослужбовцем ОСОБА_8 .

Вказує, що є матір`ю дітей ОСОБА_8 , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що 01.09.2023 при виконанні бойового завдання під час бойових дій ОСОБА_8 потрапив під обстріл і наразі рахується безвісти зниклим.

Позивачка посилається на те, що 08.07.2024 в інтересах трьох дітей звернулась до Військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_8 , із заявою про виплату його грошового забезпечення.

Вказує, що листом військової частини НОМЕР_1 № 3033 від 27.07.2024 позивачку повідомлено, що вона не набула права на виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 .

Зазначає, що на її повторне звернення, листами відповідача позивачку повідомлено, що вона не набула права на виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 , оскільки з 01.09.2023 таку допомогу отримує дружина безвісти зниклого.

Вважаючи вказану вище відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Згідно із відзивом на позовну заяву, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на таке.

Відповідач вказує, що з 04.12.2023 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 № 275, на підставі заяви громадянки ОСОБА_2 , поновлено виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_8 .

Зазначає, що дружині безвісно відсутнього ОСОБА_8 - ОСОБА_2 - виплачено усе належне грошове забезпечення, починаючи із дня зникнення безвісти солдата ОСОБА_8 - з 01.09.2023 року.

Військова частина посилається на те, що, приймаючи рішення про відмову у здійсненні виплат громадянці ОСОБА_1 як матері спільних із зниклим безвісти військовослужбовцем дітей, військова частина виходила з того, що у ОСОБА_8 зареєстровано шлюб з громадянкою ОСОБА_2 , відтак, відповідно до ст. 7 Порядку № 884, першочергове право на отримання грошового забезпечення має саме дружина військовослужбовця.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_8 був військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 є батьком: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матір`ю і законним представником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 .

Із 01.09.2023 ОСОБА_8 вважається таким, що зник безвісти.

Починаючи з 04.12.2023 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 № 275, на підставі заяви громадянки ОСОБА_2 , поновлено виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_8 .

Відповідачем ОСОБА_2 виплачено усе належне грошове забезпечення, починаючи із дня зникнення безвісти солдата ОСОБА_8 - з 01.09.2023 року.

ОСОБА_1 08.07.2024 звернулась в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з заявою про виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 .

Листом військової частини НОМЕР_1 № 3033 від 27.07.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 не набула права на виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 08.08.2024 повторно звернулась до відповідача із заявою, у якій просила нарахувати, та виплатити з моменту зникнення безвісти, а також виплачувати на майбутнє всі належні кошти зниклого безвісти ОСОБА_8 , на її рахунок як законному представнику його малолітніх/неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Листом військової частини НОМЕР_1 № 3580 від 01.09.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 не набула права на виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 .

Також листом військової частини НОМЕР_1 № 3528 від 27.08.2024 повідомлено представнику ОСОБА_1 , що остання не набула права на виплату грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 , оскільки з 01.09.2023 таку допомогу отримує дружина безвісти зниклого - ОСОБА_2 .

Вважаючи відмову військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 їй як законному представнику дітей безвісті зниклого ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із статтею 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 6 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (абзаци 1, 2 пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено "Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" (далі - Порядок № 884).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Відповідно до п. 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

За змістом п. 5 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

У відповідності до абзаців 1 і 2 п.7 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Тобто, підставою для виплати є заява членів сім`ї, на підставі якої приймається рішення про виплату чи відмову у виплаті грошового забезпечення.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають, зокрема, дружина (чоловік) військовослужбовця.

У разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У контексті розгляду обставин даної справи встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_8 .

Сповіщенням сім`ї від 07.09.2023 № 1/2793 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив ОСОБА_2 про те що її чоловік - санітар стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_9 1985 р.н., - ІНФОРМАЦІЯ_7 о 16:56 при виконанні бойового завдання поблизу н.п. Андріївка Донецької області під час оборонних дій в квадраті МІ4 потрапив під обстріл з танка противника по бліндажу, на даний момент рахується безвісти зниклим.

ОСОБА_2 08.09.2023 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй, на підставі п. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII, Порядку № 884, Порядку № 260, всіх належних коштів її чоловіку ОСОБА_8 , який зник безвісті 01.09.2023 року.

З 04.12.2023 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 № 275, на підставі заяви громадянки ОСОБА_2 , поновлено виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_8 .

Дружині безвісно відсутнього ОСОБА_8 - ОСОБА_2 - виплачено усе належне грошове забезпечення, починаючи із дня зникнення безвісти солдата ОСОБА_8 - з 01.09.2023 року.

Як вже зазначалося вище, Закон № 2011 і Порядок № 884 визначають коло осіб сім`ї військовослужбовця, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, зокрема, це - дружина зниклого безвісті військовослужбовця.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

На підставі статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Як вже судом зазначалося вище, ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_8 , що підтверджується, серед іншого, свідоцтвом про шлюб від 26.07.2023 серія НОМЕР_5 .

А відтак, першочергове право на отримання грошового забезпечення належного безвісти зниклому ОСОБА_8 має саме ОСОБА_2 .

При цьому, щодо аргументів позивача про те, що суд не має брати до уваги відзив на позовну заяву, оскільки відповідач долучив до вказаного відзиву витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 18.05.2023 року № 138, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 28.02.2023 року № 81 лише для суду, не надіславши вказані документи позивачеві, то суд їх відхиляє з огляду на таке.

По-перше, до відзиву на позовну заяву з додатками, наданих до суду, відповідачем додано докази надсилання вказаних документів позивачеві.

З огляду на викладене вище, у суду немає підстав вважати, що відповідачем надіслані позивачеві не всі додатки до відзиву на позовну заяву.

По-друге, після отримання судом відзиву на позовну заяву з додатками, його реєстрації і внесення до АСДС, вказані документи сталі доступні позивачеві у підсистемі "Електронний суд".

За встановлених обставин справи і правових підстав, суд прийшов до висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Інші аргументи сторін не спростовують вказаних вище висновків суду.

При цьому, суд також враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 243, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 )
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Є.В. Печений