Справа № 629/7538/24
Суддя: ХАРАБАДЗЕ К. Ш.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Петренко Ю.С.,
Справа № 629/7538/24
Номер провадження 2-а/629/6/25
позивач ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )
відповідач старший інспектор УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхін Владислав Геннадійович (місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А)
відповідач Департамент патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3)
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в наданому суду відзиві на позов проти задоволення позовних заперечує, зазначила, що 03.12.2024 о 13 год. 51 хв. неподалік будинку 22 по проспекту Перемоги у місті Лозова Лозівського раи?ону Харківськоі? області працівниками патрульноі? поліціі? було виявлено громадянина, якии? проводив роботи з облаштування тимчасовоі? споруди (мафу/кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом Національноі? поліціі? Украі?ни та за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР, що є порушенням вимог статеи? 23, 26, 27, 523, Закону Украі?ни «Про дорожніи? рух», пункти 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, пункт 11.1 ДСТУ 7168:2010, пункти 5.1.1, 5.1.4, 6.1.1,10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, постанову Кабінету міністрів Украі?ни від 30.03.1994 № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переі?здів, правил користування ними та охорони», пункту 1.5 ПДР та об?єктивно вказувало на ознаки вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 140 КУпАП. Старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП в Харківськіи? області ДПП Неманіхін В.Г., представився, пояснив позивачу, підстави застосування поліцеи?ських превентивних заходів, склав акт обстеження ділянки вулично-шляховоі? мережі від 03.12.2024, схему до постанови по справі про адміністративне правопорушення серіі? ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 та розпочав розгляд адміністративноі? справи. Позивачу в повному обсязі були роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції Украі?ни та статтями 268, 287, 289, 307 та 308 КУпАП, що підтверджується особистим підписом Позивача в пункті 8 оскаржуваноі? постанови та відео з портативного відеореєстратора інспектора. Жодних клопотань під час розгляду справи позивач не заявляв. За результатами розгляду справи, згідно з вимогами статтей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектор, оцінив всі докази, відео 475980, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.12.2024, схему до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 та прийняв постанову. Вважає, що твердження представника позивача з приводу того, що відповідні роботи могли проводитися юридичною особою та/або на замовлення її уповноважених (посадових чи службових) осіб може підтверджувати лише незаконність проведення вищевказаних робіт і не впливає на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП, оскільки суб`єктом правопорушення може бути як посадова особа так і громадянин і саме позивач як фактичний виконавець даних робіт є суб`єктом правопорушення. Позивача притягнуто до відповідальності не за факт проведення робіт, а за відсутність належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР (технічними засобами організації дорожнього руху) відповідно до вимог ДСТУ 8749:2017, що є порушенням п. 1.5 ПДР.
В наданій відповіді на відзив представник позивача зауважив, що посилання на норми ст.ст. 23, 26, 27 ЗУ «Про дорожній рух», а також ряду ДСТУ, не мають жодного відношення до виниклих 03.12.2024 між ОСОБА_1 , саме як громадянином, на поліцейськими відносин. Дій щодо будівництва, реконструкції і ремонту автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів особисто ОСОБА_1 не вчиняв та вказівок іншим особам на їх вчинення не надавав, окремі працівники ТОВ «Янтар-2006», а не позивач особисто, того дня виконували виключно внутрішні роботи з оздоблення МАФу, а вказані роботи дозволу поліції не потребують, тобто вказані особи діяли законно. Під час розгляду справи позивачу не надано можливості реалізувати свої права, зокрема, права на захист та надання доказів. З наданого відповідачем відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 майже увесь час мовчить, а чотири невстановлені особи продовжують при поліцейських виконувати роботи на ґрунті (газоні) поза бордюром. На відеозаписі не зафіксовано факт вчинення саме ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема, виконання саме ним дорожніх чи будівельних робіт, а навпаки видно, що якісь роботи на газоні біля бордюру проводять зовсім інші невстановлені особи. Зазначені особи не залучалися інспектором у якості свідків, як свідки не були опитані.
Адміністративна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому § 2. Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Глави 11. Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності його довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.
Відповідач старший інспектор УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхін В.Г. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріалами справи та доводи адміністративного позову, доходить до такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи /ч.1 ст.72 КАС України/.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Судом встановлено, що 03.12.2024 ст. інспектором УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхіним В.Г. була винесена постанова серія ЕНА № 3596112 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
Згідно зі статтею 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, належать: забезпечення безпеки дорожнього руху; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.
Відповідно до постанови серія ЕНА № 3596112, 03.12.2024 13:51:41 в м. Лозова проспект Перемоги, 22, ОСОБА_1 проводив роботи з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом НПУ та за відсутності належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР, чим порушив вимоги ст. 23, 26, 27, 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п. 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, п. 11.1 ДСТУ 7168:2010, п. 5.1.1., 5.1.4, 6.1.1., 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, ПКМУ 198, порушив п. 1.5 ПДР України- неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Так, ч. 3 ст. 140 КУпАП передбачено, що порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Суб`єктами цього правопорушення є як громадяни, так і посадові особи.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю як умислу, так і необережності.
Як убачається зі справи, рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 10.09.2024 надано згоду ТОВ «Янтар-2006» на розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності трьох торгівельних павільйонів для реалізації продовольчих та промислових товарів за адресою: м. Лозова Харківської області, мікрорайон 1, біля будинку 22.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.
Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає, вказує, що згідно оскаржуваної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності саме як громадянина, а не посадову особу чи суб`єкта господарювання, що ним, як громадянином та фізичною особою, особисто не виконувались будь-які роботи з облаштування малої архітектурної споруди та території навколо неї (будівельні чи дорожні), на автомобільних дорогах, вулицях чи залізничних переїздах (фото відповідного об`єкту та прилеглої території додаються, детально далі за текстом). Громадянин ОСОБА_1 не є уповноваженою особою (представником) організацій, що відповідають за утримання відповідних автомобільної дороги чи вулиці. З огляду на передбачені у п.п.1.10 ПДР значення термінів, що мають безпосереднє відношення до виниклих правовідносин, і фото щодо стану будівництва МАФу та території навколо нього, зауважує, що жодних робіт на частинах автомобільної дороги, вулиці (дороги), у т.ч. тротуарі, не проводилось і не проводиться, вони проводились третіми (невстановленими поліцейським) особами виключно за зовнішнім краєм тротуару (без його часткового перекриття) або на газоні, тобто поза межами територій, що визначено у диспозиції ч.3 ст.140 КУпАП. При цьому, небезпеки для руху водіям не було допущено, тротуар був вільний від будівельних матеріалів, сміття та техніки тощо, не було створено загроз безпечному або безперебійному руху транспорту і пішоходів.
Як убачається з постанови від 03.12.2024, то в ній зазначено про допущення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і наведено лише низку статей: ст. 23, 26, 27, 52-3 ЗУ Про дорожній рух, п 5.1.12, 5.1.13 ДСТУ 3587:2022, п 11.1 ДСТУ 7168:2010, п 5.1.1, 5.1.4, 6.1.1, 10.2.1, 12.1 ДСТУ 8749:2017, ПКМУ 198, п.1.5.ПДР, при цьому суті правопорушення відповідно до змісту цих статей, що саме виявив інспектор, не зазначено. Інспектор вказав лише про проведення ОСОБА_1 робіт з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) без попереднього погодження з уповноваженим підрозділом НПУ, відсутність належного облаштування ділянки необхідними ТЗОДР. Інспектор не зазначив, відсутність яких саме спеціальних технічних засобів, призначених для організації та регулювання дорожнього руху (дорожні знаки, інформаційні табло, дорожня розмітка, сигнальні стовпчики, транспортні та пішохідні огородження різних типів, світлофорне обладнання тощо) він виявив з тих, які він вважав необхідними для належного облаштування ділянки. Інспектор зазначив про допущення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, але не надав докази, акти обстеження ділянки дороги, якими зафіксовано місце, де саме роботи проводилися, які саме роботи з облаштування проводилися, не навів підтвердження, що безпосереднього ОСОБА_1 здійснював роботи або що він повинен був згідно своїх посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією чи статутом підприємства, відповідати за забезпечення проведення таких робіт. Не надав оцінки тому факту, що рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 10.09.2024 надано згоду ТОВ «Янтар-2006» на розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності трьох торгівельних павільйонів для реалізації продовольчих та промислових товарів за адресою: м. Лозова Харківської області, мікрорайон 1, біля будинку 22, а також надано паспорт прив`язки тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності трьох торгівельних павільйонів з реалізації продовольчих та промислових товарів біля будинку № 22 на мікрорайоні 1 у м. Лозова Харківської області.
Позивач вказує, що дій щодо будівництва, реконструкції і ремонту автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів особисто ОСОБА_1 не вчиняв та вказівок іншим особам на їх вчинення не надавав, окремі працівники ТОВ «Янтар-2006», а не позивач особисто, того дня виконували виключно внутрішні роботи з оздоблення МАФу, а вказані роботи дозволу поліції не потребують, тобто вказані особи діяли законно. Під час розгляду справи позивачу не надано можливості реалізувати свої права, зокрема, права на захист та надання доказів. З наданого відповідачем відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 майже увесь час мовчить, а чотири невстановлені особи продовжують при поліцейських виконувати роботи на ґрунті (газоні) поза бордюром. На відеозаписі не зафіксовано факт вчинення саме ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема, виконання саме ним дорожніх чи будівельних робіт, а навпаки видно, що якісь роботи на газоні біля бордюру проводять зовсім інші невстановлені особи. Зазначені особи не залучалися інспектором у якості свідків, як свідки не були опитані.
Наведені позивачем доводи відповідачем не спростовані.
Отже, оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Будь-яких доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 140 КУпАП і які б дозволили суду пересвідчитись у вчиненні ОСОБА_1 порушення пункту 1.5 ПДР України суду не надано.
Таким чином, беручи до уваги, що відповідно до частини 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 03.12.2024 особисто проводив роботи або був відповідальною особою за проведення робіт з облаштування тимчасової споруди (мафу, кіоску) та факт вчинення ним порушення пункту 1.5 ПДР України і частини 3 статті 140 КУпАП, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 щодо ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Щодо витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке.
Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з частинами першої-сьомої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами ч. 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається Договору № 014/2024 про надання правничої допомоги (у всіх судочинствах) від 01.07.2024 та додатку № 1 до Договору, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Зеленським М.С., адвокат на оплатній основі надає клієнту правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Керуючись ст.ст.5, 72, 77, 79, 159, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхіна Владислава Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 3596112 від 03.12.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 140 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень 00 копійок.
Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 140 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 484 гривні 48 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
позивач ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )
відповідач старший інспектор УПП роти УПП батальйону УПП у Харківській області Неманіхін Владислав Геннадійович (місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А)
відповідач Департамент патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3)
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ