Справа № 620/2707/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2707/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Кузьменка В.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу додаткової винагороди у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 25.02.2022 по 31.03.2022 та зобов`язати відповідача видати наказ щодо перерахунку та доплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 25.02.2022 по 31.03.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не включення ОСОБА_1 до рапорту командира начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2022 вх. №1124.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 внести ОСОБА_1 у рапорт командира начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2022 вх.№1124 та перерахувати йому додаткову винагороду у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 25.02.2022 по 31.03.2022.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

29 вересня 2024 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №46 позивача було призвано та призначено на посаду водія четвертого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За період з 24.02.2022 по 15.03.2022 позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн відповідно до наказу від 22.03.2022 №60 та за період з 16.03.2022 по 31.03.2022 відповідно до наказу від 04.04.2022 №73.

Наказом від 23.05.2022 №123 позивача виключено зі списків особового складу та вибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до рапорту від 27.04.2022 вх.№1124 особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 та роти охорони був залучений для забезпечення належного функціонування ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання поставлених завдань, призову громадян на військову службу по мобілізації, належної організації щодо відбиття збройної агресії російської федерації на блокпостах, взводних (ротних) опорних пунктах, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій в період з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022.

Попри те, що позивач проходив службу на посаді водія четвертого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , до зазначеного рапорту його не включено, як не включено і до рапорту від 27.04.2022 вх. №1123.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди був доведений телеграфою Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298. Зазначений порядок використовувався до 01.06.2022, тобто на момент виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до телеграми Міністра Оборони України від 25.03.2022 №248/1298 визначено термін "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених, заходів".

Під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі-бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка(який) веде воєнні(бойові) дії у складі діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних(бойових)дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень- військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень- іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Підготовку проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, покласти на підрозділи, що відповідають за облік особового складу.

З аналізу викладеного вбачається, що право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах мають право військовослужбовці за сукупності наступних умов - вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та яка підтверджується, зокрема, рапортом (донесенням) командиром підрозділу (групи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №46 було призвано та призначено на посаду водія четвертого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За період з 24.02.2022 по 15.03.2022 позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн відповідно до наказу від 22.03.2022 №60 та за період з 16.03.2022 по 31.03.2022 відповідно до наказу від 04.04.2022 №73.

Наказом від 23.05.2022 №123 позивача виключено зі списків особового складу.

При цьому, відповідно до рапорту від 27.04.2022 вх.№1124 особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 та роти охорони був залучений для забезпечення належного функціонування ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання поставлених завдань, призову громадян на військову службу по мобілізації, належної організації щодо відбиття збройної агресії російської федерації на блокпостах, взводних (ротних) опорних пунктах, перебуваючи безпосередньо в районі ведення бойових дій в період з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022.

Попри те, що позивач проходив службу на посаді водія четвертого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , до зазначеного рапорту його не включено, як не включено і до рапорту від 27.04.2022 вх.№1123.

Позаяк, до зазначених рапортів включено ОСОБА_2 , що проходив службу на посаді водія першого відділу, ОСОБА_3 , який проходив службу на посаді водія другого взводу роти охорони першого відділу, ОСОБА_4 - водія третього взводу роти охорони першого відділу. Залучення зазначених осіб до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії підтверджується також довідками від 08.06.2023 №3340, №3336, №3337.

В матеріалах справи містяться докази про виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додаткової винагороди за березень 2022 року у розмірі 100000,00 грн.

Згідно з нотаріально завіреними письмовими свідченнями зазначених осіб, ними повідомлено, що позивач разом з ними проходив службу на посаді водія та всі виконували завдання, які були поставлені перед ними вищим командуванням в період руху ворожих сил по території їх громади з 25.02.2022 по 01.04.2022, в тому числі здійснювали виїзди на зачистку території від ворожих сил та техніки в с. Притупні та с. Дорогинка.

Вказані свідчення підтверджені також опитаним під присягою свідком, ОСОБА_4 , який також підтвердив факт виконання позивачем тих самих завдань, що виконувались і іншими водіями. Факт здійснення позивачем виїздів у спірний період також опосередковано підтверджується подорожніми листами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем жодним чином не спростовано зазначені вище обставини та не наведено жодних обґрунтованих підстав невключення позивача до рапорту на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн.

Такі дії відповідача, в силу приписів ст.2 КАС України можна розцінювати як дискримінаційні та такі, що порушують принцип рівності перед законом та принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахуванню додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн передує процедура підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях і заходах, зокрема шляхом подачі відповідного рапорту та подальшого видання наказу, оскільки такий наказ щодо позивача не видавався, суд вважає за можливе, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, задовольнити вимоги шляхом визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не включення ОСОБА_1 до рапорту командира начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2022 вх. №1124 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 внести ОСОБА_1 у рапорт командира начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.2022 вх.№1124 та перерахувати йому додаткову винагороду у відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 25.02.2022 по 31.03.2022.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Кузьменко В.В.

Суддя Кучма А.Ю.