Справа № 200/8770/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року Справа№200/8770/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, буд. 6),

третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №41/в про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_3 на підставі раніше наданих документів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу 26.07.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 біля н.п. Часів Яр Донецької області загинув.

ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народила дитину, про що Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради 05 вересня 2023 року складено актовий запис про народження ОСОБА_5 та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 .

22.05.2024 року рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі 175/4166/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 задоволено, рішення суду набрало законної сили 24.06.2024 року.

Позивач, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 щодо призначення та отримання одноразової грошової допомоги на сина ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168 (далі - Постанова КМУ №168).

Проте, позивач отримала засобами телекомунікаційного зв`язку витяг з протоколу рішення Міністерства оборони України засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №41/в про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ №168, у рішенні Міністерства оборони України від 08.11.2024 №41/в було зазначено, що одноразову грошову допомогу у зв`язку загибеллю ОСОБА_4 вже призначено іншим особам, які мали право на її отримання.

Позивач із таким рішенням позивача не погоджується та зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України № 2011-XII, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно і яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Разом з тим, абз 2-4 пункту 2 Постанови КМУ № 168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Позивач вказує на те, що мати та колишня дружина ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 , не заперечують у перерозподілі суми грошової допомоги у зв`язку загибеллю ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 .

18 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З 30 грудня 2024 року по 03 січня 2025 року суддя перебував у відпустці.

03 січня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення було мотивоване урахуванням припису пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим Протоколом засідання комісії від 19 квітня 2024 року №84/168, матері та дочці загиблого, вже було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 2/3 частини 15000000 грн, в сумі 10 000 000 грн.

Відповідач зазначає, що відповідно до Постанови КМУ №168 наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №45 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 року за №176/39232) затверджений Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок №45). При цьому, пунктом 1.4 Порядку №45 встановлено, що право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. Отже, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 і саме станом на цю дату визначається право осіб, у тому числі право неповнолітнього ОСОБА_2 , на отримання одноразової грошової допомоги. Разом з цим, син ОСОБА_2 народився ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) після загибелі ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) батька ОСОБА_4 .

Відповідач вказує на те, що 09.12.2023 Верховною Радою України прийнято Закон №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон), який набрав чинності 29.03.2024 та яким статтю 16-1 Закону України №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено у новій редакції, яка законодавчо закріпила право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема дітей зачатих за життя загиблого (померлого) військовослужбовця та народжених після його смерті (підпункт 2 пункту 2 Розділу І Закону). Втім, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», передбачено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. А отже, враховуючи те, що станом на час набрання законної сили (24.06.2024) Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №175/4166/24 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_2 , станом на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на малолітнього ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його визнаного судом батька та станом на час (08.11.2024) прийняття Комісією Міноборони оскаржуваного у даній справі рішення одноразова грошова допомога за загиблого ОСОБА_4 рішенням Комісії Міністерства оборони України (Протокол засідання комісії від 19.04.2024 року №84/168) вже була призначена у рівних частках матері та дочці загиблого, то вказаний Закон не може застосовуватись ані до правовідносин, які виникли з дати загибелі ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ані до правовідносин, які виникли з дати народження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), дитини загиблого, адже зазначені правовідносини виникли до набрання чинності (29.03.2024) вказаним Законом та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті.

Відтак, відповідач вважає своє рішення є законним і правомірним.

Водночас, у адміністративному позові відповідачем заявлено клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_8 , в обґрунтування якого зазначив, що у випадку задоволення позову, судове рішення по даній справі безпосередньо вплине на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_8 , зокрема, щодо видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

08 січня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач підтримала раніше висловлені доводи позовної заяви та заперечила доводи відповідача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Міністерство оборони України, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: АДРЕСА_3 , організаційно-правова форма - орган державної влади.

Згідно повідомлення про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.07.2023 року № 02/8752, механік-водій 3 танкового взводу танкової роти в/ч НОМЕР_4 , старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу 26.07.2021 РОКУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , біля п.п. Часів Яр Донецької області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року, яке набрало законної сили 24.06.2024 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , про встановлення факту батьківства дитини задоволено: встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , по відношенню до сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; внесено зміни до актового запису від 05.09.2023р. № 29 про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, а саме в графі «Батько» записати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, та змінити прізвище дитини, записавши « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_10 ».

Згідно свідоцтва про народження (повторно) Серія НОМЕР_5 від 05 серпня 2024 року, виданого Відділом ДРАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08 листопада 2024 року № 41/в, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно якого рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі № 175/4166/24 встановлено факт батьківства загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану старшого солдата ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 17.07.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 08.02.2024 № 321/КЦ/1254.

В обґрунтування означеного рішення зазначено, що ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , народився після загибелі старшого солдата ОСОБА_11 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 3515-ІХ від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Разом з цим, пунктом 2 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3515-ІХ від 09.12.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" (далі - Закон № 3515-ІХ) визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 вже призначено в розмірі в розмірі 2/3 частини 15000000 грн, в сумі 10000000 (Десять мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. іншим особам, які мали право на її отримання, а саме; матері та дочці загиблого (протокол від 19.04.2024 № 84/168).

Також позивачем надано до суду свідоцтво про смерть НОМЕР_7 від 21.12.2023 року, виданого Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, згідно якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , помер ІНФОРМАЦІЯ_17 , у віці 61 року, про що 21 грудня 2023 року складено актовий запис № 968.

Водночас, свідоцтва про народження ОСОБА_4 позивачем до суду не надано, що унеможливлює дослідження родинних зв`язків між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

З-поміж іншого, позивач надала до суду заяви ОСОБА_7 , матері ОСОБА_4 , та його колишньої дружини ОСОБА_13 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 , які не заперечують проти перерозподілу спірної допомоги в інтересах ОСОБА_2 .

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, факт та підстави прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову у виплаті позивачу спірної допомоги в інтересах її малолітньої дитини, а також фактичні обставини виникнення спірних правовідносин, підтверджуються відповідачем, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Щодо клопотання відповідача про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_8 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відтак, ключовим питанням при вирішенні необхідності у залученні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є можливий вплив рішення у справі на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки, тобто виникнення нових або перешкода у реалізації вже існуючих прав, свобод та інтересів, або виникнення нових обов`язків.

Відповідач вказує на те, що у випадку задоволення позову, судове рішення по даній справі безпосередньо вплине на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_8 , зокрема, щодо видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

З цього приводу, суд зазначає, що Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджений Наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45 (далі - Порядок № 45), визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Виходячи з приписів означеного порядку, видання наказу про виплату та безпосередньої виплати одноразової грошової допомоги, або, у разі відмови чи повернення документів на доопрацювання щодо письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання - це безпосередні обов`язки ОТЦКСП, визначені Порядком № 45, а тому рішення суду у цій справі не має впливу на права та обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки не створює для нього нових прав та обов`язків, непередбачених Порядком № 45, отже підстави для залучення його у якості третьої особи відсутні.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ст. 17 Закону № 1932-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває на теперішній час.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до Закону № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає проходження військової служби.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах настання смерті ОСОБА_4 у наслідок та підчас виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у поточній редакції, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; […].

Слід урахувати, що наведена редакція цієї норми діє з 29.03.2024 року, дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, яким вказану норму було викладено у поточній редакції, поряд із цим, у редакції, що передувала поточній на спірну допомогу мали право «діти, які не досягли повноліття».

Поряд із цим, відповідно до п. 2 розділу II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; […].

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень; […].

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 9, 10 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.

Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168 в редакції чинній на момент загибелі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, було установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

В подальшому вказана норма зазнала змін в наслідок прийняття Постанови Кабінету Міністрів «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 і від 28 лютого 2022 р. № 168» від 18 червня 2024 р. № 714, якою її було викладено у новій редакції та, зокрема, було визначено, що відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 714) (далі - Порядок № 975), визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Дія цього Порядку поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах проходять військову службу в Збройних Силах, Держспецтрансслужбі та Національній гвардії за контрактом (крім пунктів 5-9, 13 цього Порядку) (п. 1).

Пунктом 3 Порядку № 975 установлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно п. 9 Порядку № 975, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать: діти, зокрема усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253).

Слід відмітити, що у попередній редакції Порядку № 975, чинній на час загибелі ОСОБА_4 , п. 5 було визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця.

Відповідно до п.п. 15, 16 Порядку № 975, відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку.

Згідно п. 20 Порядку № 975, призначення та виплата одноразової грошової допомоги дітям, народженим після загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється після подання документів, що підтверджують народження дитини, зачатої до загибелі (смерті) згаданої категорії осіб або відповідного рішення суду про встановлення факту батьківства, яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини.

Відповідно до п. 32 Порядку № 975, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Порядком, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Пунктом 29 Порядку № 975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

- вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

- вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили.

У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

Поряд із цим, п. 24 Порядку № 975 установлено, що одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначеній одержувачем виплати.

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.

За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно п. 1.3. Порядку № 45, сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до п. 1.4. Порядку № 45, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно п. 1.5. Порядку № 45, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Поряд із цим, п.п. 1.6., 1.7. Порядку № 45, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

Рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржене в установленому законодавством порядку до суду. У разі звернення отримувача ОГД до суду керівник уповноваженого органу забезпечує участь у судовому засіданні представника уповноваженого органу.

Відтак, у наведених правовідносинах спірним питанням є наявність/відсутність права на отримання вказаної допомоги дитиною, яка народилась після загибелі військовослужбовця за умови, що така допомога вже була призначена іншим особам, які мають на неї право.

В цьому контексті слід звернути увагу на наступне.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Поряд із цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Цивільного кодексу України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Згідно зі ст. 3 цього Закону, всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відтак, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (в редакції статті 16-1 Закону № 2011-XII, чинній на дату смерті військовослужбовця ОСОБА_4 ) та батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) (в редакції статті 16-1 Закону № 2011-XII, чинній до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX).

Порівнюючи редакції статті 16-1 Закону № 2011-XII суд дійшов висновку, що із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, визначення дитини, яка не досягла повноліття набуло розширеного тлумачення, зокрема, до вказаної категорії віднесено усиновлених, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, а також дітей, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

При цьому визначення цього правового терміну не змінилось.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше, а дитинство - це період розвитку людини до досягнення повноліття.

Також суд ураховує правовий висновок Верховного Суду висловлений у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 440/6725/23 саме щодо попередньої редакції вказаної норми, у якому суд зазначив, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.

Підхід Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 дитині, зачатій за життя загиблої (померлої) особи та народженій після її смерті є дискримінаційним.

На сьогодні статус ненародженої дитини як суб`єкта цивільних правовідносин передбачено у спадкових правовідносинах. Такий підхід може бути використаний і у правовідносинах, пов`язаних із правом дитини, народженої після загибелі (смерті) особи, на отримання одноразової грошової допомоги.

Висновок відповідача про те, що дитина загиблого військовослужбовця, яка народилася після його смерті, а тому ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, Верховний Суд визначив помилковим, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також основним принципам охорони дитинства, а саме, рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави згідно зі статтею 2 Конвенції про права дитини поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, без будь-якої дискримінації.

Зі свого боку, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з застосованого відповідачем тлумачення п. 2 розділу II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, вказана норма звужує права дітей у правовідносинах, що виникли до набрання чинності цією нормою, що відповідно до приписів ст. 22 Конституції України, не допускається при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Натомість, враховуючи закріплений у ст. 58 Конституції України, принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, п. 2 розділу II. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, на думку суду по відношенню до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, слід тлумачити на користь застосування нормативно-правових актів, до яких вказаним Законом внесено зміни, у редакціях чинних на момент виникнення відповідних правовідносин, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Таким чином, суд вважає помилковими доводи відповідача, що на час набрання законної сили (24.06.2024) рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 у справі №175/4166/24 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_2 , станом на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на малолітнього ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю його визнаного судом батька та станом на час (08.11.2024) прийняття Комісією Міноборони оскаржуваного у даній справі рішення одноразова грошова допомога за загиблого ОСОБА_4 рішенням Комісії Міністерства оборони України (Протокол засідання комісії від 19.04.2024 року №84/168) вже була призначена у рівних частках матері та дочці загиблого, тому відповідно до Закону № 3515-IX дитина позивача не набула право на виплату спірної допомоги.

Поряд із цим, суд ураховує, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168 в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про виплату спірної допомоги відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

У контексті спірних правовідносин суд також звертає увагу відповідача, що відповідно до п.п. 15, 16 Порядку № 975 у редакції чинній як на момент звернення позивача із заявою про виплату спірної допомоги визначено, що відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

Водночас, особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку.

Відтак, суд дійшов висновку, що виходячи з системного аналізу та тлумачення нормативно-правових актів, якими врегульовано спірні правовідносини, дитина, яка народилась після смерті загиблого військовослужбовця має право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 168, незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, які також мають на неї право.

Водночас, п. 12 Порядку № 975, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.

Судом під час розгляду справи було установлено, що матері та донці ОСОБА_4 було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 10 000 000,00 грн, відтак нерозподіленою залишилась частина допомоги у розмірі 5 000 000,00 грн, при цьому відповідач не навів аргументів, кому та на яких підставах зарезервовано означену частину нерозподіленої частини допомоги або чому вона нерозподілена у повному обсязі.

Також у матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть ОСОБА_12 , який міг бути батьком загиблого ОСОБА_4 , та міг мати право на отримання ОГД, проте відповідачем жодних пояснень з цього приводу не висловлено.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Суд ураховує, що підстави для відмови у виплаті спірної грошової допомоги визначені п. 29 Порядку № 975 є вичерпними, тому не підлягають розширеному тлумаченню, при цьому наявність таких підстав під час розгляду справи не встановлено, водночас залишились нез`ясованими обставини, що стосуються визначення кола осіб, які окрім ОСОБА_2 можуть мати право на отримання спірної ОГД, чому не розподілено частину грошової допомоги або для кого була зарезервована нерозподілена частка ОГД, а також наявність/відсутність обставин, визначених п. 4 статті 16-1 Закону № 2011-XII та п. 12 Порядку № 975.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №41/в про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_2 ; зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_3 на підставі раніше наданих документів, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Згідно ч.ч. 3, 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, згідно квитанції про сплату судового збору № 0.0..1 від 01.12.2024 року.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір у розмірі 1 211,20 грн з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи - відмовити.

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, буд. 6, ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №41/в про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_2 .

Зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на малолітнього сина ОСОБА_2 на підставі раніше наданих документів, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 26 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко