Справа № 300/9643/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9643/24 пров. № А/857/7775/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Обрізка І. М.

суддів - Іщук Л. П.

Шинкар Т. І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Обрізку Ігорю Михайловичу, Іщук Ларисі Петрівні, Шинкар Тетяні Ігорівні у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 300/9643/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення.

20.02.2025 (передана судді - доповідачу 21.02.2025) до суду апеляційної інстанції надійшла сьома апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 № 15 від 29.01.2025 про роз`яснення судового рішення. В апеляційній скарзі просить, в тому числі, відвести колегію суддів у складі головуючого судді Обрізка І.М., суддів: Іщук Л.П., Шинкар Т.І. від розгляду його справи, оскільки вважає, що прийняті колегією суддів процесуальні документи є протиправними та нікчемними.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі 10 лютого 2021 у справі № 9901/224/20, головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

За правилами частини 3 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України головуючий у судовому засіданні відповідно до завдання адміністративного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, усуваючи із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Мотиви заявника фактично зводяться до незгоди зі визначенням підстав для залишення його апеляційних скарг без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

Тобто, доводи заявника здебільшого свідчать саме про незгоду сторони з процесуальним рішенням судді, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість суддів Обрізко І.М. , Іщук Л.П., Шинкар Т.І. заявником не наведено, а суддями не встановлено.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, оскільки доводи заяви про відвід суддів ґрунтуються виключно на незгоді із судовими рішенням, ухваленими колегією суддів Обрізко І.М.,Іщук Л.П., Шинкар Т.І., заява про відвід судді є необґрунтованою.

Зазначене вище узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 14.01.2025 у справі №380/24240/23.

Керуючись статтями 36, 40, 310, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів Обрізку Ігорю Михайловичу, Іщук Ларисі Петрівні, Шинкар Тетяні Ігорівні в адміністративній справі № 300/9643/24.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Обрізка Ігоря Михайловича, Іщук Лариси Петрівни, Шинкар Тетяни Ігорівни для вирішення питання відводу іншому складу суду у порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар