Справа № 395/2025/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/2025/24 Провадження № 2-а/395/1/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 166 від 05 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що протоколом по справі про адміністративне правопорушення №166 від 31.10.2024 року, винесеною старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 , ОСОБА_1 був належно повідомленим засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 8 му годину 15.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, але в зазначену дату не прибув своєчасно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив обов`язок, вимог ч. 1,3 ст.22 , ч. 2 ст.26 ст.17 ЗУ «Про оборону країни», ч.3 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210 КУпАП. Зазначає, що доказів, що свідчать про ігнорування позивачем викликів до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом лютого 2020 року - жовтня 2024 року до оскаржуваної постанови не додано. Позивач, згідно військо-облікового документу перебуває на обліку, має оновлений ступінь придатності від 25.06.2024 року, а отже відвідував ТЦК та не переховувався, крім цього має постійне місце проживання та на утриманні малолітню дитину та підставу для відстрочки п. 4 ч. 1 ст.23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Також, позивач вказав, що 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Отже, до 19.05.2024 р. року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Позивач та представник позивача, повідомлені у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, проте до суду представник позивача направила заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача, повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте до суду представник відповідача направив відзив на позов та заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимогст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При прийнятті рішення суд враховує положення ст.77 КАС України, згідно якого кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 наведеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Судом встановлено, що 05 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 166 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП.

Як вбачається з вище вказаної постанови, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 8 год. 15.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, але в зазначену дату та час останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, тобто своїми діями порушив вимоги ч.ч.1, 3 ст. 22, ч.2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.44).

Відповідно ст.17 Закону України «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

13 серпня 2024 р. ОСОБА_1 оновив свої військово-облікові дані, де задекларував свою адресу місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідно до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 р. (далі - Порядок) ІНФОРМАЦІЯ_2 на задекларовану адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. ОСОБА_1 рекомендований лист не отримав 11.10.2024 року та 14.10.2024 року, оскільки був відсутній за задекларованим ним місцем проживання. 14.10.2024 р. рекомендований лист Укрпоштою було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно абз.3, пп.2, п.41 Порядку «Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних». Вказане вище свідчить про належне підтвердження оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджена фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення № 166 від 31 жовтня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 під його підпис було повідомлено дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у кабінеті начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05 листопада 2024 року на 10.00 год. Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення № 166 від 31 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 роз`ясненні його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності доводи сторін, надані суду докази, суд приходить до висновку, що рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, зважаючи на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Адміністративне стягнення накладено в межах санкції ст.210-1 ч.3 КУпАП начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має такі повноваження.

За таких обставин, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.ст.139, 143 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються та покладаються на нього.

Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2025 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський