Справа № 936/1309/24
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1309/24
Провадження № 2-а/936/1/2025
24.02.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Пелих О.О., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача - адвоката Повідайчик Віктора Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Закарпатській області, поліцейського відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Федьо Василя Юрійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024 року,

ВСТАНОВИВ:
До Воловецького районного суду звернувся представник позивача Повідайчик В.І. в інтересах ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що постановою поліцейського відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Федьо В.Ю. за серією ЕНА №3390924 від 01.11.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень, за те, що 01.11.2024 о 17.08 ОСОБА_1 керував автомобілем «Чері» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування апеляційним судом Закарпатської області від 26.06.2024 справа № 936/702/23, чим порушив п. 2.1.а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. Стверджує, що зазначена постанова була винесена із порушеннями ст. ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП. Також, стверджує, що ОСОБА_1 повідомив поліцейських про те, що був притягнутий до адміністративної відповідальності Воловецьким районним судом Закарпатської області 26.07.2023 року. Відповідно до постанови у справі № 936/702/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Посилається на те, що постанова суду набрала законної сили 08.08.2023 року. ОСОБА_1 сплатив штраф і поніс додаткове покарання. Він не керував транспортними засобами з 08.08.2023 року по 09.08.2024 року. Відтак строк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 сплив. Також зазначив, що після пред`явлення посвідчення водія, працівники поліції його вилучили. При цьому жодного документа про вилучення ОСОБА_1 не надали. Крім того, поліцейський не здійснював розгляду справи, не ознайомив ОСОБА_1 з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, не з`ясовував обставин адміністративного правопорушення та всіх обставин, які належало з`ясувати при розгляді справи. Зазначену постанову вважає протиправною та винесеною за відсутності складу (події) порушення. На підставі наведеного, просить суд поновити пропущений строк для оскарження постанови, визнати її протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за серією ЕНА №3390924 від 01.11.2024 року, а також та вирішити питання розподілу судових витрат.
18.11.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження із (повідомленням) викликом сторін. Відповідачам запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте від його представника адвоката надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив, у якому посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що працівниками поліції законно була складена постанова 01.11.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП як особи яка не має права керування у відповідності до постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2024 року у справі № 936/702/23, оскільки термін позбавлення права керування ще не закінчився. Дані факти зазначені у постанові серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024 року, яка є предметом оскарження у даному провадженні. На підставі наведеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд розглянув справу по суті на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до норм ст. 289 КУпАП оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення проводиться на протязі 10 діб з моменту її винесення.
Даний строк може бути продовжено на підставі ст. 121 КАС України за наявності поважних причин для поновлення строку.
Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 про винесення постанови серії ЕНА ЕНА №3390924 від 01.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, дізнався 07.11.2024, коли отримав дану постанову поштовим зв`язком, що підтверджується копією поштового конверта та копією трекінгу поштового відправлення про вручення рекомендованого повідомлення. Тому, суд вважає, що позивач пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, і його слід поновити.
Судом встановлено, що 01.11.2024 поліцейським ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Федьо В.Ю., винесена постанова серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 20 400,00 гривень за те, що він 01.11.2024 о 17.08 керував автомобілем «Чері» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування апеляційним судом Закарпатської області від 26.06.2024 справа № 936/702/23, чим порушив п. 2.1. а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності з ч.2 статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Зі змісту ч. 2 і 4 ст. 258 КУпАП слідує, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції - протокол у справі про адміністративне правопорушення не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Диспозиція частини 4 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.
Відповідно до змісту ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд констатує, що відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, необхідно з`ясувати чи позбавлено особу права керувати транспортними засобами, тобто встановити факт набрання законної сили рішенням, яким позбавлено права керування транспортними засобами, наявність події правопорушення доводиться шляхом набрання законної сили рішенням, яким особу позбавлено право керування транспортними засобами.
Судом з`ясовано, що постановою Воловецького районного суду від 26.07.2023 року у справі № 936/702/23 позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі тисячу неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 коп. в дохід держави із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Цей факт не заперечується сторонами. Однак, 21.08.2023 на постанову Воловецького районного суду від 26.07.2023 у справі № 936/702/23 було подано апеляційну скаргу. Відповідно постанова Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.07.2023 - не набула законної сили, оскільки була оскаржена.
У подальшому, 26.06.2024 Закарпатським апеляційним судом було прийнято постанову у справі № 936/702/23, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Воловецького районного суду від 26.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.
Згідно з ч.2 ст. 317 КУпАП визначено особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Тобто, позивач ОСОБА_1 позбавлений права керування строком на 1 рік з моменту набрання законної сили рішенням суду, а саме постанови Закарпатський апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їхніми об`єднаннями на всій території України.
Враховуючи наведене, працівниками поліції законно була складена постанова 01.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, як особи яка не має права керування у відповідності до постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2024 у справі № 936/702/23, оскільки термін позбавлення права керування ще не закінчився. Дані факти зазначені у постанові серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024, яка є предметом оскарження у даному провадженні.
Щодо вилучення документів працівниками поліції слід зазначити наступне.
Статтею 317 КУпАП визначено, органи, що виконують постанову про позбавлення спеціального права. Зокрема ч.1 ст. 317 КУпАП зазначає, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Частина 3 ст. 317 КУпАП встановлює, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно дії працівників поліції на місці з вилучення посвідчення водія у ОСОБА_1 , який позбавлений права керування є законними. Відтак, поліцейський приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП діяв законно і в межах наданих повноважень та керуючись постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.06.2024 у справі № 936/702/23, яким ОСОБА_1 було позбавлення права керування строком на 1 рік. Відповідно 1 рік позбавлення права керування обчислюється з дати 26.06.2024 (винесення постанови Закарпатським апеляційним судом), а не як стверджує сторона позивача з 26.07.2023 (постанова Воловецького районного суду). Тому, подія 01.11.2024 за участі ОСОБА_1 , де позивач керуючи транспортним засобом, будучи позбавлений права керування є наслідком того, що відносно позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до постанову серії ЕНА № 3390924 за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Дані правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". Отже, вчинення даного правопорушення за участі позивача ОСОБА_1 було зафіксоване на нагрудну камеру поліцейського.
За приписами статті 40 вищезазначеного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відеозаписом який досліджувався судом підтверджується, що позивач ОСОБА_1 керував автомобілем будучи позбавлений права керування. Тобто, відеодоказ повністю підтверджує факт вчинення правопорушення. Долучений до справи відеозапис фіксує вчинення позивачем правопорушення, а зміст вказаних файлів не викликає сумнівів в тому, що нагрудною камерою поліцейського зафіксовані події, які мали місце 01 листопада 2024 року за участі сторін в справі.
Відтак, оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджується жодними доказами.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснив порушення вимог п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
При постановленні рішення суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Суд звертає увагу, що згідно з сталою практикою ЄСПЛ (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року) Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, прийнятою з повним та всебічним з`ясуванням усіх обставин справи, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні позову слід - відмовити.
Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, які складаються із судового збору та витрат на правничу правову допомогу.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 205, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП.
У задоволенні позову представника позивача - адвоката Повідайчик Віктора Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Закарпатській області, поліцейського відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області Федьо Василя Юрійовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3390924 від 01.11.2024 року, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Пелих О.О.