Справа № 545/3569/24
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3569/24
Провадження № 2-а/545/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Путрі О.Г.

при секретарі Литвинову В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ГВА № 148322 від 03.08.2024 року за ч. 1 ст. 183 КУпАП.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 03.08.2024 року працівниками поліції було винесено постанову за ст. 183 КУпАП, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито неправдивий виклик поліції.

Постанову вважає протиправною, незаконною, а зазначені в ній обставини події не відповідають дійсності, оскільки 03.08.2024 року, близько 13:30 год. в його двір зайшов його син ОСОБА_2 та зняв вхідні двері до його кімнати без його згоди. На запитання навіщо він це зробив, останній супроводжуючи свою відповідь нецензурною лайкою відповів, що двері виготовляв він, тому він має право зняти їх. Позивач вказує, що дійсно його син виготовив двері самостійного 7 років тому у його столярній майстерні, яка обладнана в його дворі, однак за вказані двері позивач заплатив своєму синові 3 000 грн. та сам купив та встановив до них ручку. Будучи обуреним його свавіллям він зателефонував у поліцію на номер 102, повідомивши, що син незаконно зняв двері та можливо перебуває в наркотичному сп`янінні, оскільки його очі були випучені, він накинувся на нього з нецензурною лайкою. Після приїзду працівників поліції позивач пояснив їм у зв`язку з чим він їх викликав та прохав вжити необхідних заходів щодо його сина. Однак поліцейські звинуватили його у завідомо неправдивому виклику, оскільки на їх думку він як батько не повинен був телефонувати в поліцію, а повинен в даній справі впоратися сам. На його прохання скласти протокол огляду місця зірваних дверей, поліцейські відмовилися, також не перевірили чи перебував його син в стані наркотичного сп`яніння, на освідування його не возили. Вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О. від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засіданнях з розгляду справи по суті з повідомленням учасників справи про час, дату та місце судового засідання.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О. від 05.11.2024 року, відвід, заявлений позивачем ОСОБА_1 , у справі № 545/3569/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задоволено. Справу передано до канцелярії Полтавського районного суду Полтавської області для визначення іншого судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 41 КАС України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 07.11.2024 справу №545/3569/24 передано судді Путрі О.Г.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 11.11.2024 року вищевказану справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

19.11.2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзиви. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що 03.08.2024 року, близько 14:30 год. в с.Безручки Полтавського району Полтавської області, громадян ОСОБА_1 здійснив виклик на лінію «102» та повідомив, що його син вчиняє відносно нього домашнє насильство. Однак, під час виїзду працівниками поліції на місце події, а саме за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що позивач викликав поліцію, щоб повідомити факт того, що син незаконно зняв двері в будинку. В подальшому було допитано двох синів позивача стосовно даної події, які повідомили, що двері в будинок встановлював син позивача за свої кошти, тому він їх і зняв. Враховуючи той факт, що позивач зателефонував на лінію «102» та повідомив про домашнє насильство відносно нього, хоча насправді такого встановлено не було, працівником поліції ОСОБА_4 було складено постанову на гр. ОСОБА_1 , серії ГВА №148322 за ст.183 КУпАП України, а саме завідомо неправдивий виклик поліції).

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву прохав розгляд справи провести без його участі та відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 03.08.2024 року поліцейським СРПП ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області сержантом поліції Яковенко М.В. винесена постанова серії ГВА № 148322 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 03.08.2024 року о 14 год. 35 хв. за адресою: АДРЕСА_1 зателефонував на лінію «102» та повідомив неправдиві події, а саме повідомив, що син вчиняє домашнє насильство, хоча цього факту насправді не було, чим здійснив завідомо неправдивий виклик.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Так, ст. 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

В спростування доводів позивача, представником відповідача надано суду диск з боді камери поліцейського, де зафіксовані події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Однак, доданий до матеріалів справи відеозапис, не підтверджує вини ОСОБА_1 , натомість з наданого відеозапису встановлено, що позивач в розмові з поліцейським озвучив причину його звернення з повідомленням у поліцію, а саме через те, що його син ОСОБА_2 зняв без його дозволу вхідні двері в його кімнату. Учасники події (сини позивача) не заперечували даного факту. Також позивач ОСОБА_1 на відео заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Окрім того, з відеозапису встановлено, що під час складення вищевказаного протоколу, працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, чим порушено процедуру складання протоколу.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженими посадовими особами перед винесенням відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було перевірено та надано оцінку обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на лінію «102».

При цьому, на думку суду, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено жодними належними та допустимим доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, зокрема, не доведена суб`єктивна сторона даного правопорушення, яка полягає у тому, що ОСОБА_1 мав прямий умисел на виклик працівників поліції безпідставно, що свідчить про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вказані позивачем обставини в умовах не доведеності з боку суб`єкта владних повноважень дотримання порядку притягнення до адміністративної відповідальності та відсутності доказів, які могли б спростувати такі доводи , безумовно свідчить про порушення відповідачем норм чинного законодавства, та ставить під сумнів правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції позивачем було сплачено за подання позову 605,60 грн. судового збору, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача згідно вимог ст. 139 КАС України .

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,246,250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Полтавській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА №148322 від 03.08.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря