Справа № 520/14809/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 р.Справа № 520/14809/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанське-Агро" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сліденко А.В.) від 23.07.2024 року (повний текст складено 23.07.24 року) по справі № 520/14809/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанське-Агро"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Слобожанське-Агро", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.04.2024р. № 3 про зменшення від`ємного значення суми ПДВ за липень 2023 року по податковій декларації від 21.08.2023р. № на суму 1928259,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Від 23.04.2024р. № 3 про зменшення від`ємного значення суми ПДВ за липень 2023р. на суму 1928259,00 грн. прийнято контролюючим органом необґрунтовано, упереджено, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 року по справі № 520/14809/24 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що щодо виконання договорів про надання послуг, укладених між ТОВ «Слобожанське-Агро» і ТОВ «КК «Агроцентр-Україна», які за своєю правовою природою є консалтинговими, обов`язковим документом для фіксації результатів надання послуг є лише акти здачі-приймання робіт (надання послуг). Вказує, що наразі нормами чинного законодавства не визначена та не затверджена обов`язкова форма акту здачі-приймання робіт (надання послуг); норми глави 63 Цивільного кодексу України, якою врегульований такий вид зобов`язань, як послуги, не встановлюють ніяких правил і вимог до форми та змісту документів, що складаються на виконання договору про надання послуг. Зазначає, що зміст складених контрагентом позивача актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) в повній мірі розкриває суть здійснених господарських операцій, вказані первинні документи містять такі обов`язкові реквізити, як «зміст господарської операції», «одиниця виміру господарської операції», «обсяг господарської операції».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 26.09.2023 по 09.10.2023 на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 20.09.2023р. № 4080-п (з урахуванням продовження терміну перевірки згідно наказу від 29.09.2023 р. № 4187-п) контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2023 року у сумі 15994511 грн. з урахуванням періодів формування від`ємного значення січень 2022 - липень 2023, за результатами якої складено акт від 16.10.2023 р. № 31007/20-40-07-14-04/41662195, в якому зафіксовано порушення підприємством позивача пп. 14.1.181, 14.1.185 п. 14.1 ст.14. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 cт. 200 Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з ТОВ ОІЛ-ТРЕЙД 2018 код 41451174 (сума ПДВ - 409978,06 грн.) і ТОВ Консалтингова компанія Агроцентр-Україна код 39793755 (сума ПДВ -1928259,00 грн.).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 15.11.2023 р. № 4 про зменшення ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2023 року по податковій декларації від 21.08.202 3р. № на суму 2338237,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 15.11.2023 р. № 4 було оскаржено заявником до ДПС України та за результатами адміністративного оскарження ДПС України було прийнято рішення від 17.01.2024 р. № 1277/6/99-00-06-01-04-06 про результати розгляду скарги, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 15.11.2023 р. № 4 було скасовано в частині зменшення від`ємного значення суми ПДВ на 1928259 грн., в іншій частині рішення залишено без змін, а скарга платника податків задоволена частково (а.с. 35-39).

Водночас, Державна податкова служба України зобов`язала ГУ ДПС у Харківській області вжити заходи відповідно до вимог пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

На підставі складених ГУ ДПС у Харківській області відповідно до пп. 78.1.8, пп. 78.1.12, п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України направлень на перевірку від 18.03.2024 року № 2221, № 2222, а також на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 07.03.2024 року № 1045-п Про проведення відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО () та наказу ДПС України від 29.02.2024 № 175 Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО, виданого у зв`язку зі здійсненням дисциплінарного провадження стосовно посадових осіб Головного управління ДПС у Харківській області, які здійснювали документальну позапланову виїзну перевірку (акт ГУ ДПС від 16.10.2023 № 31007/20-40-07-14-04/41662195) підприємства (наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 20.09.2023 № 4080-п Про проведення відповідно до п. п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО ()) фахівцями ГУ ДПС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2023 року, зокрема, з питань, визначених у рішенні ДПС України про результати розгляду скарги від 17.01.2024 №1277/6/99-00-06-01-04-06, у порядку контролю за правильністю висновку акту документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО від 16.10.2023 р. № 31007/20-40-07-14-04/41662195.

Результати цієї перевірки були оформлені актом від 29.03.2024 р. № 12581/20-40-07-19-05/41662195, у висновках якого зафіксовано, що в порушення пп. 14.1.181, 14.1.185 п. 14.1 ст.14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ СЛОБОЖАНСЬКЕ-АГРО неправомірно включено до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2023 року суму ПДВ у розмірі 1928259,00 грн., внаслідок чого було завищено суму податкового кредиту та суму від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2023 року (а.с. 41-53).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення № 3 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2023 року на суму 1928259,00 грн. по податковій декларації від 21.08.2023 р. № (а.с. 61).

Не погодившись з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ані у ході проведених суб`єктом владних повноважень заходів податкового контролю, ані у ході розгляду справи заявником до суду не подано жодних об`єктивних даних, котрі б поза розумним сумнівом розкривали суть кожної господарської операції за згаданими в Акті № 12581/20-40-07-19-05/41662195 від 29.03.2024 р. податковими накладними, зміст господарської операції за згаданими в Акті № 12581/20-40-07-19-05/41662195 від 29.03.2024 р. податковими накладними, обсяг кожної господарської операції за згаданими в Акті № 12581/20-40-07-19-05/41662195 від 29.03.2024р. податковими накладними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість, є операції платників податку: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Положеннями п. 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В силу вимог п. 187.8. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання нерезидентами суб`єктам господарювання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, щодо придбання або виготовлення товарів та послуг; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України закріплено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу вимог п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів чи відсутність в таких обов`язкових реквізитів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до спірних операцій.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту робіт (послуг), що надаються, можливості виконання таких робіт (послуг) з урахуванням кваліфікованих трудових ресурсів, наявності відповідних матеріальних ресурсів господарюючого суб`єкта, тощо.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ Консалтингова компанія Агроцентр-Україна (у якості виконавця) та підприємством позивача (у якості замовника) було укладено договір про надання послуг від 01.01.2018 р. № 12/18 та договір про надання послуг від 02.01.2019 р. № 12/19 СБ, предметом яких є надання на умовах абонентського обслуговування за завданням замовника платних послуг з питань господарської діяльності замовника, а також надання платних послуг у сфері забезпечення безпеки, захисту власності, матеріальних цінностей та інформації.

На підтвердження виконання умов цих договорів між ТОВ Консалтингова компанія Агроцентр-Україна та підприємством позивача були складені акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме щодо надання таких послуг: консультаційні послуги щодо безпеки; послуги інженерно-будівельні; послуги щодо кадрової діяльності та роботи з персоналом; послуги комп`ютерного програмування; послуги ведення окремих напрямків бухгалтерського та податкового обліку; послуги у сфері інформаційних технологій; організація процесу постачання з/ч та ремонту техніки; організація технологічних процесів у рослинництві; послуги щодо керування землеустрою; організація експлуатації техніки та механізмів; послуги у сфері логістичного консалтингу.

Також, ТОВ Консалтингова компанія Агроцентр-Україна були виписані відповідні податкові накладні.

Дослідивши зміст наданих позивачем документів на підтвердження реальності вчинення вказаних вище правочинів, колегія суддів зазначає, що послуги, які були обумовлені договорами, укладеними між підприємством позивача та ТОВ «Консалтингова компанія «Агроцентр-Україна», а саме: консультаційні, комп`ютерного програмування, ведення окремих напрямків бухгалтерського та податкового обліку, у сфері інформаційних технологій, щодо кадрової діяльності, організації процесу постачання, щодо керування землеустрою, організації експлуатації техніки та механізмів, у сфері логістичного консалтингу, тощо, належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут.

Для формування податкового кредиту за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій (отриманих послуг) з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

Факт безпосереднього зв`язку отриманих послуг з господарською діяльністю платника податків може бути встановлений з врахуванням якісних характеристик послуг, які мають однозначно свідчити про призначення наданих послуг для використання в господарській діяльності платника податків, відповідати змісту цієї діяльності.

На підтвердження фактичного отримання послуг можуть бути надані акт приймання-передачі послуг, акт виконаних робіт (наданих послуг) або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, який має містити інформацію щодо суті господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання відповідних послуг, в таких документах має бути конкретний перелік наданих послуг, місце, дата їх надання, а також зазначено, у чому виражено їх результат, критерії для визначення вартості послуг, розрахунок вартості послуг, тощо.

Тобто, необхідно, щоб первинні документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, доцільність придбання саме таких послуг (ділову мету), економічну вигоду (виправданість, ризик).

Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій, адже за відсутності таких документів неможливо встановити та перевірити як пов`язаність таких послуг з безпосередньою господарською діяльністю замовника послуг, так і перевірити правильність обчислення і сплати сум податкових (грошових) зобов`язань на підставі господарських операцій.

Лише при дотриманні вищезазначених умов платники податку мають право формувати податковий кредит за господарськими операціями по отриманню відповідних послуг.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 КАС, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення послуг обумовлених договорами з контрагентом, враховуючи специфіку таких послуг, підприємство позивача повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентами з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів, необхідних для надання таких послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи в сукупності встановлені як контролюючим органом під час проведення перевірки так і судом під час розгляду справи обставини щодо не підтвердження фактичного проведення господарських операцій з контрагентом (надання послуг), а відповідно і неправомірність формування позивачем податкового кредиту за такими операціями, надав належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України та дійшов обґрунтованого висновку про недостовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку, що, відповідно, виключає право позивача формувати податковий кредит за такими операціями.

Так, колегія суддів погоджуючись з висновками суду першої інстанції зазначає, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які надані позивачем та містяться в матеріалах справи, не містять усіх обов`язкових реквізитів, зокрема, не містять вичерпної та детальної інформації щодо змісту господарських операцій (види наданих послуг не конкретизовані), не дають можливості визначити обсяг наданих/отриманих послуг, відсутня будь-яка інформація щодо місця (на яких об`єктах) та часу надання/отримання послуг, відсутній який-небудь алгоритм розрахунку вартості.

Зокрема, у всіх наданих позивачем щомісячних актах здачі-приймання робіт (надання послуг), в підтвердження виконання умов договору № 12/19 СБ від 02.01.2019 р. зазначено, що виконавцем надано консультаційні послуги щодо безпеки, але із зазначених актів не можливо встановити, що саме включають «консультаційні послуги щодо безпеки», в чому такі послуги полягають, як такі консультаційні послуги надавались усно, письмово чи в якийсь інший спосіб, кому конкретно надані такі послуги, конкретні дати надання таких послуг. У всіх актах зазначено одиницю вимірювання як «міс.», тобто місяць, та «кількість 1,00» проте ціна у всіх актах різна, іншої інформації, яка б давала можливість встановити, які показники впливають на розрахунок ціни послуги та як конкретно розрахована ціна послуг за конкретний період, акти не містять /а.с. 168-186, т. 1/.

Аналогічна ситуація із актами наданими на підтвердження виконання умов Договору № 12/18 від 01.01.2018 р. У всій актах зазначено, що виконавцем виконані наступні роботи (надано послуги): послуги інженерно-будівельні; послуги щодо кадрової діяльності з роботи з персоналом; послуги комп`ютерного програмування; послуги ведення окремих напрямків бухгалтерського та податкового обліку; послуги у сфері інформаційних технологій; організація процесу постачання з/ч та ремонту техніки; юридичні послуги; організація технологічних процесів у рослинництві; послуги щодо керування землеустрою; організація експлуатації техніки та механізмів; послуги у сфері логістичного консалтингу. З зазначених актів не можливо встановити, які конкретно послуги надані по кожному із вказаних видів, в чому конкретно полягають такі послуги, як такі послуги надавались усно, письмово чи в якийсь інший спосіб, відсутні конкретні дати надання таких послуг, у всіх актах зазначено одиницю вимірювання як «квартал», окрім юридичних. Відсутня інформація, яка б давала можливість встановити, які показники впливають на розрахунок ціни послуги та як конкретно розрахована ціна відповідний період.

Надані щоквартальні звіти про виконання узгоджених процедур, наданих виконання умов Договору № 12/18 від 01.01.2018 р., копії яких містяться в матеріалах справи, також не містять жодної інформації щодо ціни чи її розрахунку.

Також матеріали справи не містять доказів з переліком наданих консультацій із зазначенням відповідних осіб, яким вони надавались, інформації щодо отримання послуг в усному, письмовому вигляді, або доказів їх отримання у електронному вигляді. Ціна послуг, зазначена в актах здачі-приймання робіт (надання послуг), вказує на великий обсяг і високий рівень складності замовлених технічних, інформаційних, організаційних та інших послуг, крім того деякі послуги потребували безпосереднього виїзду на місце надання таких послуг (наприклад комісійний огляд полів під насінницькі посіви, підготовка складів для зберігання нового вражаю (ремонтні роботи, дезінфекція складів), супровід відвантаження зерна в порт, та інші), проте, позивачем не було надано жодних рекомендації, систематичних добірок, довідкових матеріалів, відповідних актів, тощо, які б були складені за результатами виконання робіт (надання послуг) за укладеними договорами з огляду на їх зміст та специфіку, та які б давали б можливість встановити, ким виконано роботи (надано послуги), кількість залучених людей до виконання зобов`язань, скільки використано людино-годин, тощо.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, погоджується з висновком суду першої інстанції, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи, складені за результатом господарських операцій між позивачем та контрагентом - ТОВ «Консалтингова компанія «Агроцентр-Україна», не підтверджують фактичне виконання спірних операцій, оскільки не містять вичерпної, детальної інформації щодо змісту господарських операцій, види наданих послуг не конкретизовані, внаслідок чого неможливо достовірно визначити їх об`єм, вартість, доцільність їх придбання та зв`язок з безпосередньою господарською діяльністю позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що на цей час відсутня законодавчо визначена форма актів виконання робіт (надання послуг) та звітів про надання послуг, і відповідачем не наведено норму чинного законодавства, яка б зобов`язувала суб`єкт господарювання будь-яким певним чином визначати обсяг наданих/отриманих послуг, колегія суддів відхиляє оскільки, існують загальні вимоги встановлені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо зазначення в документах, зокрема і в актах виконання робіт (надання послуг), обов`язкових реквізитів, в тому числі і щодо змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, її ціни.

Як вказувалося вище, послуги, які були обумовлені договорами між позивачем та ТОВ «Консалтингова компанія «Агроцентр-Україна», належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут, що має враховуватись при оформленні документів на виконання таких господарських операцій, тобто документи мають підтверджувати і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, доцільність придбання саме таких послуг, а також давати змогу оцінити формування ціни на такі послуги та роботи.

В межах спірних правовідносин позивачем не надано та матеріали справи таких документів не містять.

При вирішенні спірних правовідносин суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, які викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 р. у справі № 160/4504/23.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

На підстав наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанське-Агро" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 по справі № 520/14809/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 24.02.2025 року