Справа № 260/7972/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2025-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2025 року м. Ужгород№ 260/7972/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Соло" представник Олійник Роман Богданович;

відповідач: Закарпатська митниця представники Сливка Діана Михайлівна та Струк Тарас Богданович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соло" до Закарпатської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Соло» (89623, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, 131, ) до Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ), в якому просить суд: « 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Закарпатської митниці про коригування митної вартості товарів № UА305000/2024/000084/1 від 25.10.2024 року; 2. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305110/2024/000057, прийнятої Закарпатською митницею; 3. Стягнути на користь позивача судові витрати (в т.ч. на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі та вирішено питання витребування від Закарпатської митниці документів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товару за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, було визначено його митну вартість за резервним методом шляхом додавання до ринкової вартості товару, визначеної у висновку про вартість майна (звіту про оцінку майна) № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, вартості перевезення цього товарів до кордону України. На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару було надано митному органу документи, які підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару. Представник вказує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач діяв правомірно, а тому відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів. Також вказав, що митному органу було подано експертний висновок № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, який викликав сумніви у достовірності заявленої позивачем на підставі цього експертного висновку митної вартості з причин використання для проведення оцінки даних пропозицій до продажу аналогів з інтернет-ресурсів, які в собі не містили достатнього обсягу інформації для об`єктивної оцінки товару. Зазначає, що через відсутність у митного органу відомостей, які є необхідними для застосування попередніх методів визначення митної вартості, для коригування митної вартості товарів було застосовано резервний метод на основі раніше визначених митним органом митних вартостях. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав наведених у такому позові.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили щодо задоволення позовних вимог, просили у задоволенні таких відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що в свою чергу не заперечується сторонами спору, відповідно до укладеного між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Соло», як покупцем, та BAG Kloch Aufbereitungstechnik GmbH, як продавцем, контракту № 24-00754 від 28 серпня 2024 року (а.с. 14), останній продав, а покупець купив на умовах 100% передплати вживану конусну дробарку KDH 1250GS за ціною 6 000,00 Євро. У графі «опис» цього контракту міститься деталізована інформація щодо предмету продажу, де відображено: вживана конусна дробарка в розібраному виді, приводний редуктор пошкоджений, не працює; виробник: PSP Tezka Strojima a.s.; тип дробарки: KDH 1250 GS; рік виготовлення: 1993; серійний номер: 1083114М; розібрана, пошкоджений приводний редуктор, гідравлічна станція пошкоджена; поставка складається з наступних предметів: 1 шт. верхній корпус конусної дробарки, 1 шт. нижній корпус конусної дробарки, 1 шт. електродвигун 160 кВт, 1 шт. рама для електродвигуна, 1 шт. гідравлічна станція з охолоджуючим агрегатом, 1 блок електронного управління та управління, 2 шт. шланг з перехідником на металеву трубу, 1 шт. масляний розширювальний бак, 2 коробки запчастини приводу редуктора, 1 коробка запасних частин для гідростанції; країна походження: Чехія. Умовами поставки у контракті визначено: EXW- Клех (Incoterms 2010).

На виконання вказаного контракту та на підставі рахунку (інвойсу) № 24-00754 від 28 серпня 2024 року позивач придбав та ввіз на митну територію України товар загальною вартістю 6000 Євро (а.с.а.с. 15, 16). Вказану вартість товару позивач оплатив BAG Kloch Aufbereitungstechnik GmbH відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті № 128 від 12 вересня 2024 року (а.с. 17).

Позивач подав до Закарпатської митниці для митного оформлення електронну митну декларацію № 24UA50U0 (а.с.а.с. 18, 96), в якій заявлено митну вартість товару 549816,52 гривень (графа 45), що по обмінному курсу 44,7081 (графа 23) еквівалентно 12297,92 Євро (графа 24). Митна вартість визначена позивачем за резервним методом « 6» (графа 43), умови постачання зазначено EXW (графа 20).

До вказаної митної декларації були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів: контракт № 24-00754 від 28 серпня 2024 року, рахунок (інвойс) № 24-00754 від 28 серпня 2024 року, платіжну інструкцію в іноземній валюті № 128 від 12 вересня 2024 року, висновок про вартісні майна (звіту про оцінку майна) № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, згідно якого ринкова вартість дробарки для подрібнення каміння конусна KDH 1250 GS, 1993 р.в., сер.№1083114М станом на 22 жовтня 2024 року становить 11694,00 Євро (а.с.а.с. 19-25), довідку перевізника ФОП ОСОБА_1 про транспортні витрати № 2210-1 від 22 жовтня 2024 року, згідно якої транспортування вантажу за маршрутом м. Клех (Австрія) - кордон України м. Чоп (України) коштує 27000,00 гривень (а.с. 29), копію митної декларації країни відправлення № 24AT700000EVKM7PP8 від 17 жовтня 2024 року (а.с.а.с. 26-28), декларацію митної вартості.

У графах 6-8, 41-43 доданої до митної декларації № 24UA50U0 декларації митної вартості вказано: митна вартість товару визначена за резервним методом; метод за ціною договору (контракту) не застосовано у зв`язку з невідповідністю ціни за угодою з ціновою інформацією, наявною у декларанта; цінова інформація наявна у декларанта (експертний висновок № 215/10/124 від 22.10.2024); основа для визначення митної вартості 52281,52 гривень; витрати, що підлягають включенню до митної вартості 27000 гривень; загальна митна вартість 549816,52 гривень.

Закарпатською митницею на підтвердження задекларованої митної вартості було витребувано у позивача документи, що містять відомості, необхідні для однозначної класифікації товару згідно УКТЗЕД, про що направлялося електронне повідомлення декларанту. На виконання цього повідомлення до Закарпатської митниці було подано техніко-технологічну документацію на Дробарку (інструкцію з експлуатації та обслуговування № TP111E 4/92, паспорт виробу «Конусні гідравлічні дробарки KDH».

Також Закарпатською митницею для підтвердження задекларованої митної вартості було витребувано у позивача документи, що містять відомості про вартість перевезення товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, про що направлялося електронне повідомлення декларанту. На виконання цього повідомлення до Закарпатської митниці було подано договір перевезення № 17-10/24 від 17 жовтень 2024 року, заявку на перевезення вантажу № 17-1 від 17 жовтень 2024 року, товарно-транспорту накладну CMR № 000127 від 21 жовтня 2024 року, рахунок на оплату транспортних послуг № 77 від 25 жовтень 2024 року, лист-роз`яснення суб`єкта оціночної діяльності № 25-10 від 25 жовтень 2024 року (а.с.а.с. 48-59).

На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2024/000084/1 від 25 жовтень 2024 року та у зв`язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305110/2024/000057 (а.с.а.с. 12, 13).

У графі 33 вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, наступне: «в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана з наступних причин: 1) подані декларантом до митного оформлення основні документи містять розбіжності, які безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 2) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості. За результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено наступне. Переміщення товару здійснювалось автомобільним транспортом з Австрії до України. Автотранспортна накладна CMR №000127 від 21.10.2024 зазначена у графі 44 митної декларації, проте до митного оформлення не подана, що унеможливлює здійснення перевірки маршруту перевезення товару. У довідці про транспортні витрати №2210-1 від 22.10.2024 зазначено маршрут перевезення і понесені витрати, проте не зазначено транспортування якого саме товару здійснювалось (не зазначено найменування товару, якого стосується довідка). Інші документи, що містять інформацію про перевезення товарів (договір про перевезення, заявка про надання транспортних послуг, рахунок про надання транспортних послуг тощо) до митного оформлення не надавались. Таким чином, не виявляється можливим перевірити достовірність числового значення заявлених до митного оформлення транспортних витрат. У наданому для підтвердження митної вартості товару, заявленої декларантом за резервним методом, висновку про вартість майна № 215/10/124 від 22.10.2024 (далі - висновок) визначено вартість оцінюваного товару за даними пропозицій до продажу аналогів з інтернет-ресурсів. Проте об`єктивність використаних аналогів викликає сумніви, оскільки відсутня інформація щодо їх комплектності, а також відсутня інформація щодо ваги аналогів №1 та №3. У пункті 8.3.1 висновку при розрахунку вартості для аналогу №1 експертом не проведено коригування на вагу дробарки-аналога. У пункті 8.3.1 висновку при розрахунку вартості для аналогу №3 експертом проведено коригування на вагу дробарки-аналога (10000 кг), але така вага не підтверджена і відомості щодо неї відсутні в інтернет-посиланні. У пункті 8.3.1 висновку при розрахунку вартості для аналогу №2 експертом проведено коригування на вагу аналога 18500 кг, хоча вага безпосередньо дробарки згідно інтернет-посилання складає 7350 кг (в той час як вага оцінюваної дробарки згідно бірки у фотофіксації - 18020 кг). Тобто не проведено достатнє коригування, яке б враховувало комплектність обладнання. Також, у висновку при здійсненні розрахунків не наведено обґрунтування проведеного коригування по технічному стану по відношенню до аналогів. Експертом враховано однаковий коефіцієнт фізичного зносу 0,7 (Фз=30%) як для аналогів бувших у використанні, 2001 та 1999 років виробництва (аналог №1 - технічний стан експертом не Зазначено, аналог №3-добрий технічний стан), так і для нового аналогу 2023 року виробництва (аналог №2-відмінний технічний стан). Це викликає сумніви у проведеному розрахунку вартості оцінюваного товару. Також, за результатами аналізу наявної в митного органу цінової інформації щодо аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що рівень митної вартості оцінюваних товарів є суттєво нижчим за митну вартість аналогічних товарів. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) «Оцінка товару для митних цілей» та Угода про застосування статті VII ГАТТ. Відповідно до пункту 2(a) статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару. Відповідно до пункту 2(b) статті під «дійсною вартістю» повинна розумітись ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції. Таким чином, надані до митного оформлення документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості. У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до положень ст. 53 МКУ, митним органом було направлено запит про необхідність подання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: - транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок про надання транспортних послуг, договір про перевезення, заявка на надання транспортних послуг, документи на оплату транспортних послуг, тощо); - висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; -інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Також, відповідно до частини 5 статті 55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору: методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На запит митного органу декларантом надано: ЦМР №000127 від 21.10.2024, рахунок на оплату транспортних послуг №77 від 25.10.2024, заявка на перевезення вантажу №17-1 від 17.10.2024, договір перевезення №17-10/24 від 17.10.2024, лист роз`яснення № 25-10 від 25.10.2024. Водночас, у своїй сукупності додатково надані документи не спростовують сумнів митного органу в достовірності (дійсності) заявленої митної вартості. Інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на запит митниці декларантом надано не було, право на проведення консультації з митним органом відповідно до ч.5 ст.55 МКУ декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. При коригуванні митної вартості метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої ст.58 МКУ, оскільки в наданих до митного оформлення документах наявні розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МКУ (у тому числі в частині відсутності ідентичної торговельної марки та виробника, вартості операції при співставних розмірах партії, а також з огляду на технічний стан товару та той факт, що митна вартість оцінюваного товару вже заявлена декларантом за резервним методом). Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. Відповідно до ст.64 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. При визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо визнаної митної вартості аналогічних за основними характеристиками та роком виготовлення товарів (машини, призначені для подрібнювання або розмелювання), походженням з країн Європейського Союзу, згідно з наступними МД: МД № UА305160/2024/012632 від 16.04.2024 - 1,70 євро/кг (FCA Vysne Nemecke Словаччина, резервний метод, 38000 кг); МД № UA209170/2024/070858 від 28.08.2024 - 1,87 євро/кг (EXW Voelklingen Німеччина, перший метод, 20800 кг). З урахуванням меншої з наявних вартостей, для розрахунку числового значення використано рівень митної вартості товарів за МД № UA305160/2024/012632 від 16.04.2024 - 1,70 євро/кг. Отже, визначена за резервним методом митна вартість товару становить: 1,70 євро/кг*22620 кг = 38454 євро/штуку.».

Не погоджуючись, у тому числі, й із зазначеними вище рішеннями позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами на час виникнення спору, суд виходить з наступного.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 Митного кодексу України (далі по тексту МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Як передбачено статтею 49 частиною 1 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 52 частинами 1, 2 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За статтею 52 частини 3 пункту 3 МК України Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти.

Відповідно до статті 53 частин 1, 2, 3 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із статтею 257 частинами 1, 3 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Як передбачено статтею 52 частиною 2 пунктом 2 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із статтею 55 частиною 1 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Вимогами статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Верховний Суд у постановах від 08 серпня 2024 року, що ухвалена у справі № 300/2049/19, від 21 квітня 2021 року, що ухвалена у справі № 809/1838/15 роз`яснив, що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2021 року, що ухвалена у справі № 120/2634/19-а звернув увагу на необхідність зазначення у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Таким чином, вказана норма передбачає, що самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Судом встановлено, що підставами для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слугували:

- не можливість перевірки достовірності числового значення заявлених до митного оформлення транспортних витрат, оскільки при подання митної декларації до такої не було додано автотранспортної накладної CMR, що унеможливлює перевірити маршрут перевезення товару, а у доданій до митної декларації довідці перевізника не зазначено транспортування якого саме товару здійснювалось; та

- надання до митного оформлення висновку про вартість майна № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, який на думку відповідача викликає сумніви у проведеному розрахунку вартості оцінюваного товару.

Разом з тим судом встановлено та відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечується, що на запит митного органу, який було надіслано відповідно до статті 54 частини 5 пункту 2 МК України, позивачем до Закарпатської митниці, окрім раніше доданих до митної декларації документі, додатково було подано: товарно-транспортну накладну CMR № 000127 від 21 жовтня 2024 року, договір перевезення № 17-10/24 від 17 жовтня 2024 року, заявку на перевезення вантажу №17-1 від 17 жовтня 2024 року та рахунок на оплату транспортних послуг № 77 від 25 жовтня 2024 року, змістом яких підтверджується, що товар (конусна дробарка в розібраному виді) перевозився перевізником ФОП ОСОБА_1 , із залученням транспортних засобів з номерними знаками НОМЕР_1 , НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , від нерезидента BAG Kloch Aufbereitungstechnik GmbH до отримувача ТОВ «Соло», по маршруту: місто Клех Автрія місто Виноградів Закарпатська область. Загальна вартість послуг з міжнародного перевезення вантажу становить 31 500,00 гривень, в тому числі за маршрутом з м. Клех (Австрія) до кордону України м. Чоп (Україна) у розмірі 27000 гривень та за маршрутом з кордону України м. Чоп (Україна) до міста Виноградів у розмірі 4500 гривень.

Вказані обставини підтверджуються також наявними у справі актом наданих послуг № 77 від 25 жовтня 2024 року, згідно пункту 1 якого послуга з міжнародного перевезення вантажу за маршрутом з м. Клех (Австрія) кордон України м. Чоп (Україна), а/м НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 , має ціну без ПДВ 27000 гривень (а.с. 55), та платіжною інструкцією № 20186 від 30 жовтня 2024 року, згідно якої ТОВ «Соло» оплатило вартість відповідного перевезення (а.с. 56).

З урахуванням цього суд вважає, що позивач під час митного оформлення надав відповідачеві усі необхідні документи, які чітко ідентифікували маршрут перевезення товару, містили об`єктивні і достовірні дані вартості перевезення товару до кордону України та які за своїм розміром відповідають розміру транспортних витрат, включених позивачем до заявленої ним митної вартості (згідно графи 42 наявної у матеріалах справи Декларації митної вартості позивач такі витрати заявив у розмірі 27000 грн).

Відтак, вказані документи спростовують висновки відповідача з приводу не можливості перевірки достовірності числового значення заявлених позивачем до митного оформлення транспортних витрат.

Даючи правову оцінку доводам відповідача щодо надання позивачем до митного оформлення висновку про вартість майна (звіту про оцінку майна) № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, який, за твердженнями митного органу, не містить в собі достатньої інформації щодо комплектності та ваги окремих взятих до порівняння оцінювачем аналогів, в якому невірно проведено коригування на вагу аналогів та в якому невірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу, що викликає у відповідача сумніви у проведеному розрахунку вартості оцінюваного товару, суд виходить з наступного.

Як вбачається із місту наявного у справі висновку про вартість майна (звіту про оцінку майна) № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, таку оцінку проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 608/2023 від 22 жовтня 2023 р., та експертом-оцінювачем ОСОБА_5 , який діє на підставі кваліфікаційного свідоцтва МФ №6646, видане ФДМУ 20 грудня 2008 року, свідоцтва про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів №7469 від 06 травня 2009 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №12320-ПК від 19 серпня 2023 року.

У свою чергу, правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначає Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльності в Україні». Відповідно до приписів четвертого абзацу частини 2 статті 4 та статті 13 цього Закону перевірка звіту про оцінку майна, яка полягає у критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих у ньому процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, здійснюється в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна, за такої спеціальної форми оціночної діяльності як рецензування.

Згідно зі статтею 13 частиною 2 цього Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Судом встановлено, що висновок про вартість майна (звіт про оцінку майна) № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року, який позивачем було подано до митного органу в якості підтвердження числового значення складових заявленої митної вартості, був предметом перевірки за процедурою рецензування, проведеною оцінювачем ОСОБА_6 , який, як вбачається з рецензії, діє на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача № 1527 від 31.01.2000 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача № 914-ПК від 23.10.2024 року та має строк практичної діяльності з оцінки майна 24 роки. Так, відповідно до наявної у матеріалах справи рецензії на звіт про оцінку від 27.11.2024 року, підтверджено, що вищезазначений звіт про оцінку дробарки для подрібнення каміння КРН 1250, 1993 р.в. є таким, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правовим актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (а.с.а.с. 57,58).

Також суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, що зазначений у постанові від 06 листопада 2018 року, що ухвалена у справі № 810/2593/15, згідно якого касаційний суд у подібних правовідносинах висновує, що у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»).

З урахуванням цього суд констатує, що відповідач у зв`язку із виникнення у нього сумнівів у правильності проведення оцінки товару відповідно до наданого позивачем до митного оформлення висновку про вартість майна № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року своє право на звернення до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України») не реалізував. Митний орган лише обмежився надсиланням електронного повідомлення декларанту з викладенням своїх сумнівів щодо вірності поданого висновку про вартість майна № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року та запитом на надання документів щодо описаних у повідомленні сумнівів. В якості відповіді на таке повідомлення ТОВ «Соло» подало відповідачу лист суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 від 25 жовтня 2024 року за вихідним № 25-10 (а.с. 59), згідно якого відповідний суб`єкт оціночної діяльності в ключі висловлених митницею сумнів надав свої пояснення щодо проведених ним у звіті про оцінку № 215/10/124 від 22 жовтня 2024 року розрахунків вартості оцінюваного товару.

За встановлених під час розгляду справи обставин суд приходить до переконання, що виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових заявленої декларантом митної вартості товару, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Твердження відповідача стосовно того, що за результатами аналізу наявної в митного органу цінової інформації щодо аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що рівень митної вартості оцінюваних товарів є суттєво нижчим за митну вартість аналогічних товарів, суд відхиляє, оскільки, відповідно до роз`яснень Верховного Суду (постанови від 15 лютого 2023 року. Що ухвалена у справі № 815/2552/16, від 12 липня 2022 року, що ухвалена у справі № 814/2172/16, від 16 квітня 2019 року, що ухвалена у справі № 815/2146/16), формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

У постанові від 19 листопада 2024 року, що ухвалена у справі № 420/23588/23 Верховний Суд деталізує, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Окрім цього суд враховує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UА305000/2024/000084/1 від 25 жовтня 2024 року відповідач пояснення щодо зроблених ним коригувань з урахуванням характеристики (комплектації, року виготовлення та фізичного стану) ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов, тощо, не обґрунтував, а лише послався на дату та номер двох інших митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування, без порівняння характеристик імпортованих товарів, через що оскаржуваного рішення не відповідає вимогам пункту 3 частини 1 статті 2 КАС України (тобто прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення).

Подібну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 16 січня 2025 року, що ухвалена у справі № 160/939/24, від 19 червня 2024 року, що ухвалена у справі № 815/822/18, від 20 липня 2023 року, що ухвалена у справі № 640/22572/20, від 18 серпня 2021 року, що ухвалена у справі № 160/4944/19 та від 29 вересня 2020 року, що ухвалена у справі №520/7041/19.

Згідно з статтею 242 частиною 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевказане, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування картки в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 264 частини 11 МК України, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Із наведених положень випливає, що однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.

Отже, скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 73 частини 2 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 132 частин 1 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 4 частини 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що відповідно до платіжної інструкції за № 20187 від 21 листопада 2024 року, позивачем при зверненні до Закарпатського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір в сумі 4981,60 грн (а.с. 74).

Відповідно до статті 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду задоволено позов, то у відповідності до вимог статті 139 КАС України, понесені заявником за подання позову витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, суд вважає, що понесені заявником у даній справі судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 134 частини 1 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (стаття 134 частина 2 КАС України).

Представником відповідача було зазначено, що у випадку, якщо судом буде вирішено необхідним позов задовольнити, то у такому разі витрати на професійну правничу допомогу просив зменшити у зв`язку з їх не співмірністю.

Відповідно до статті 134 частини 3 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із статтею 134 частиною 4 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до статті 134 частин 5-7 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 139 частиною 7 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що під час розгляду в суді відповідач здійснив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 37890 грн, що підтверджується наступними документами: детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; договором про надання правової допомоги від 15 листопада 2024 року; рахунками та актами виконаних робіт від 02 грудня 2024 року, 31 січня 2025 року та 11 лютого 2025 року; документами про оплату правничої допомоги; - витягом із статуту АО "Греца і Партнери" (а.с.а.с. 182-195).

Разом з тим, від відповідача 13 лютого 2025 року надійшло клопотання про зменшення розподілу судових витрат на правничу допомогу (а.с.а.с. 197-202).

Наданий адвокатом Детальний опис робіт (послуг) від 12 лютого 2025 року, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги містить наступні послуги: 1. Складання і направлення на адресу Закарпатської митниці адвокатського запиту № 1; 2. Складання і направлення на адресу Закарпатської митниці адвокатського запиту №2; 3. Опрацювання наданих клієнтом документів, аналіз судової практики, складання в інтересах клієнта проекту позовної заяви з вимогами до Закарпатської митниці; 4. Складання клопотання про витребування доказів у Закарпатській митниці; 5. Участь у підготовчому засіданні, яке відбулося 18.12.2024 (10 хв.); 6. Аналіз відзиву Закарпатської митниці; 7. Участь у підготовчому засіданні, яке відбулося 15.01.2025 (3 хв.); 8. Участь у підготовчому засіданні, яке відбулося 22.01.2025 (17 хв.); 9. Участь у судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2025; 10. Підготовка заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу (а.с. 185).

Із вказаного Детального опису робіт (послуг) вбачається, що ряд послуг, які надавалися адвокатом не є доцільними та дублюють одна одну (складання і направлення на адресу Закарпатської митниці адвокатського запиту №1; складання і направлення на адресу Закарпатської митниці адвокатського запиту №2; опрацювання наданих клієнтом документів, аналіз судової практики, складання в інтересах клієнта проекту позовної заяви з вимогами до Закарпатської митниці; складання клопотання про витребування доказів у Закарпатській митниці), тобто вказані послуги фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову. Такі види наданих послуг є подібними діями представника позивача, під час яких здійснюється формування позиції щодо спірних правовідносин, спростування доводів учасників справи, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо.

В даному випадку предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Щодо аналізу відзиву Закарпатської митниці, складання письмової відповіді на відзив, вважаємо за потрібне зазначити, що подання стороною відповіді на відзив є правом сторони, а не обов`язком, відповідно понесення таких витрат не було вимушеним та неминучим. Крім того, надана адвокатом відповідь на відзив не містить додаткового обґрунтування позовних вимог, а фактично дублює позовну заяву.

Окрім того, в пункті 5.1 Договору про надання правової допомоги від 15 листопада 2024 року зазначено, що позивач сплачує Адвокатському об`єднанню "Греца і Партнери" вартість наданих ним послуг із розрахунку: 1800 грн за одну годину роботи старшого партнера Об`єднання; 1500 грн за одну годину роботи партнера Об`єднання; 1200 грн за одну годину роботи адвоката Об`єднання; 1000 грн. за одну годину роботи помічника адвоката Об`єднання Однак, долучені до заяви про розподіл судових витрат документи, зокрема: Детальний опис робіт (послуг) від 12 лютого 2025 року; рахунок на оплату № 004697; рахунок на оплату № 004905; рахунок на оплату №004948; акт виконаних робіт № 004697 від 02 грудня 2024 року, акт виконаних робіт № 004905 від 31 січня 2025 року, акт виконаних робіт № 004948 від 11 лютого 2025 року; платіжна інструкція на переказ готівки № 20189; платіжна інструкція на переказ готівки № 20205; платіжна інструкція на переказ готівки № 20206 - не містять жодних відомостей про те, якою саме особою із переліку осіб, зазначених у пункті 5.1 договору б/н від 15 листопада 2024 року, надавалися послуги правничої допомоги у даній справі (зокрема: старшим партнером, партнером, адвокатом чи помічником адвоката), натомість за умовами вказаного договору ціна послуги залежить саме від посадового (кваліфікаційного) рівня особи, яка фактично надавала такі послуги.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року, що ухвалена у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши та проаналізувавши надані відповідачем копії документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат на оплату гонорару представника відповідача у заявленому розмірі 37890 грн не є співмірним із складністю справи, фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг), що наведені в акті.

З огляду на вищевикладене, суд враховує, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката пов`язаною з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) - справа відноситься до категорії незначної складності, враховує час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом відповідача послуг та виконаних робіт, ціну позову та значенням справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом зазначається, що вимога справедливості, що ставиться до адміністративного судочинства, стосується, у тому числі й, до вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи вимоги справедливості які ставляться до адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, про стягнення із бюджетних асигнувань позивача витрат на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 5000 грн, оскільки вважає її достатньою та співмірною і пропорційною до предмету спору.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соло" (89623, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, 131, ) до Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА305000/2024/000084/1 від 25 жовтня 2024 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305110/2024/000057.

Стягнути з Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Соло" (89623, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, 131, ) судовий збір у розмірі 4981,60 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна гривня 60 копійок) грн.

Стягнути з Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Соло" (89623, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Клячаново, вул. Мукачівська, 131, ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 14 лютого 2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 24 лютого 2025 року.

СуддяС.Є. Гаврилко