Справа № 644/61/25
Суддя: Зайцева М. С.
Дата ухвалення: 2025-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/61/25
Провадження № 2-а/644/45/25
17.02.2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Зайцевої М.С.

за участю секретаря Селіхової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 410-ІП від 28.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.12.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 410-1 за ст.210-1 КУпАП. Згідно фабули вказаного протоколу 14.12.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію, № 470/2024 від 23.07.2024 року Про продовження строку проведення загальної мобілізації представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено оповіщення військовозобов`язаних. 20.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ Укрпошта направлена повістка № 1326642, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем його реєстрації (проживання), а саме: АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 02.12.2024 року о 09:00 год. для звірки військово - облікових даних. 30.11.2024 року вищевказана повістка повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 вбачається, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) Територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу відповідного підрозділу розвідувальних органів Центрального управління або регіональних органів СБУ є: день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 02.12.2024 року о 09:00 годині, однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з?явився про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. 28.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 410-ІП від 28.12.2024 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Він вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 13.12.2024 року у мобільному додатку Резерв+ виявив інформацію про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. 14.12.2024 року він особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було повідомлено, що на його адресу проживання поштовим листом через Укрпошту направлялася повістка про явку до РТЦК на 02.12.2024 року о 09:00 годині, яка повернута, він не з`явився за викликом, поважні причини неявки не повідомив. Він є військовозобов`язаним, вчасно оновив дані, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнився з військової служби, має відстрочку від мобілізації за п.11 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, так як має дружину з інвалідністю І групи, сповіщень про явку до ТЦК у період з 20 по 30 листопада 2024 року з Укрпошти не отримував, телефонних повідомлень щодо наявності повістки не надходило, причин для ігнорування повістки не має через відстрочку, не підлягає мобілізації. Більш того, позивач 23.11.2024 року особисто був у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 та подав заяву разом з підтверджувальними документами про продовження дії відстрочки, яка була в подальшому продовжена. Дані обставини він повідомив під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначив про порушення відповідачем порядку вручення поштової повістки, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам законодавства, порушення порядку винесення оскаржуваної постанови. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.01.2025 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з урахуванням наступного. 21.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ Укрпошта направлена повістка № 1326642 за задекларованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про причини повернення з відбитком печатки Укрпошти, на якій зазначена дата 30.11.2024 року вищевказана повістка № 1326642 повернута до відповідача у справі у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 02.12.2024 року о 09:00 годині, однак у вказаний час до РТЦК не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 14.12.2024 року відносно ОСОБА_1 уповноваженою на те особою, складений протокол № 410-1 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. ОСОБА_1 своєчасно сповіщено про місце і час розгляду справи, про що свідчить його підпис у протоколі № 410-1. 28.12.2024 року о 11 годині 00 хвилин відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 .. На розгляд справи позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, встановлена його вина та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану. Відповідно до статті 283 КУпАП та інших вимог КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши всі обставини по справі, оцінивши докази, керуючись законом і правосвідомістю, начальник ІНФОРМАЦІЯ_8 виніс постанову по справі №410-ІП від 28.12.2024 про накладення адміністративного стягнення. Вважають, що справа про адміністративне правопорушення вирішена у відповідності із законом, а постанова по адміністративній справі №410-ІП від 28.12.2024 законна та обґрунтована.

16.01.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача Глущенко В.Б., відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , врахувати те, що відповідач у відзиві не спростував тверджень позивача та аргументи стосовно суті позовних вимог. У відзиві відповідач не надав жодного розумного пояснення щодо перебування позивача у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 наприкінці листопада 2024 року, де він особисто подавав заяву разом з підтверджуючими документами на продовження дії відстрочки на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, так як має дружину з інвалідністю І групи, яку він в подальшому і отримав. Тобто, у той період коли повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала в поштовому відділенні, позивач самостійно з`явився до відповідача про що достеменно відомо відповідачу і він це навіть не прокоментував у відзиві. Саме перебування позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 в період надходження повістки про виклик в поштовому відділенні не утворює в його діях події та складу адміністративного правопорушення та виключає притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач вкотре наголосив, що підстав для неявки за повісткою, в нього не має, повістку він не отримував, сповіщення про необізнаність отримати повістку від працівників поштового відділення в поштовій скриньці не було, телефоном його ніхто не інформував, через недбалість працівників поштового відділення, їх халатного відношення до виконання своїх обов`язків, він не має нести адміністративну відповідальність.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 копію заяву ОСОБА_1 до голови комісії начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , подану у листопаді 2024 року про продовження терміну дії відстрочки від мобілізації на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію з штампом реєстрації та датою реєстрації.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача. Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у відзиві на позов просив розглядати справу за його відсутності, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що містяться у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 410-ІП від 28.12.2024 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови 14.12.2024 року о 12:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України № 69 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», № 741/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку загальної мобілізації» ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснено оповіщення військовозобов`язаних. 20.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» направлена повістка № 1326642, яка сформована за допомогою Єдиного режавного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем його реєстрації (проживання), а саме АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 02.12.2024 року о 09:00 годині для звірки військово облікових даних. 30.11.2024 року вищевказана повістка № 1326642 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального упралвння або регіональних органів СБУ, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове повідомлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 , був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 02.12.2024 року о 09:00 год., однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

14.12.2024 року оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_3 складено протокол № 410-1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 14.12.2024 року о 12:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України № 69 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», № 741/2024 від 28.10.2024 року «Про продовження строку загальної мобілізації» ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснено оповіщення військовозобов`язаних. 20.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» направлена повістка № 1326642, яка сформована за допомогою Єдиного режавного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем його реєстрації (проживання), а саме АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 02.12.2024 року о 09:00 годині для звірки військово облікових даних. 30.11.2024 року вищевказана повістка № 1326642 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального упралвння або регіональних органів СБУ, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове повідомлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 , був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 02.12.2024 року о 09:00 год., однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно з частинами 1,2 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

На виконання вимог частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення (28.12.2024) діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі по тексту Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із пунктом 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

На виконання пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційнц підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.

Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність, виконують мобілізаційні завдання (замовлення) згідно з укладеними договорами (контрактами).

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає: механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період; порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів; процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

З аналізу наведених норм слідує, що громадянин повинен прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин не прибуття за повісткою.

Судом встановлено, що фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, на підставі спірної постанови від 28.12.2024 №410-ІП слугував складений 14.12.2024 протокол № 410-1, у якому суть адміністративного правопорушення полягала у неявці до ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до повістки без поважних причин за наявності належного повідомлення про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушено абз. 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, зокрема пункту 40 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, повістка про виклик № 1326642 складена 21.11.2024 року, направлена позивачу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2024 року №1147 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270.

Відповідно до пункту 16 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 08.10.2024 року №1147) повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто.

Пунктом 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 08.10.2024 року №1147) встановлено, що рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу).

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Таким чином, обов`язковою умовою для проставлення оператором поштового зв`язку відмітки про «відсутність адресата за вказаною адресою» є попереднє вчинення працівником об`єкта поштового зв`язку переліку обов`язкових дій з особистого оповіщення адресата, а саме: особисте вручення за зареєстрованою адресою адресата, повідомлення адресата за наявним номером телефону та вкладення до абонентської скриньки.

З наданої відповідачем копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 293, вбачається, що у найменуванні адресата зазначені лише прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 та адреса, не зазначений номер телефону адресата, за яким працівник пошти мав би повідомити про надходження листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Обов`язок щодо належного оповіщення позивача покладений законодавством на уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також оператора поштового зв`язку.

Доказів того, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали справи не містять, належні та допустимі докази обізнаності та отримання позивачем повістки №1326642 від 21.11.2024 відсутні.

В свою чергу, законодавство, зокрема положення статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» пов`язують виникнення обов`язку громадянина з`явитися до ТЦК виключно після отримання повістки про виклик. Отже, у випадку неналежного оповіщення військовозобов`язаного щодо виклику його до ТЦК, неявка останнього не є порушенням вимог законодавства про мобілізацію, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з трекінгу поштового відправлення за накладною № 293, вказане поштове відправлення року прийнято відділенням поштового зв`язку від відправника 23.11.2024 року, прибуло до відділення адресата 24.11.2024 року, 30.11.2024 року повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою).

Разом з тим, відповідно до ухвали суду від 29.01.2025 року, у відповідача витребувана заява ОСОБА_1 від 23.11.2024 року з відбитком штампу вхідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої позиваем особисто подані заява з додатками про оформлення довідки про відстрочку від призову на військову служюу під час мобілізації на підставі п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тобто, у період направлення повістки позивачу у справі, останній особисто прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про відсутність наміру ухилитися від явки до ТЦК.

Крім того, на час направлення повістки позивачу, складання протоколу про адміністртаивне правопорушення від 14.12.2024 року та ухвалення оскаржуваної постанови від 28.12.2024 року, ОСОБА_1 мав відстрочку від мобілізації до 07.02.2025 року, що підтверджується роздруківкою із застосунку «Резерв+» та свідчить про відсутність підстав для ухилення позивача від явки до ТЦК та підтверджує доводи ОСОБА_1 про неналежне сповіщення про необхідність явки до відповідача у справі.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення: вчинення такого порушення особою в особливий період.

Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт того, що відповідач був належним чином повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.12.2024 року.

Наявні в матеріалах справи докази, складені відповідачем, не є належними, достатніми і допустимими доказами на підтвердження вказаної обставини.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено обставин належного повідомлення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , неявки без поважених причин, та відповідно не доведено факту повідомлення ОСОБА_1 в установлений законом спосіб про необхідність з`явитись 02.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

З урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 , яка полягала у порушенні ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та не доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, на яке послався позивач знайшло підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням вимог п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно яких за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтею 139 КАС України, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.139,242,243-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_10 № 410-ІП від 28.12.2024 року, винесену начальником, підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий: