Справа № 260/1394/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2025-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2025 року м. Ужгород№ 260/1394/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - не з`явився,

відповідача: Державна екологічна інспекція у Закарпатській області, представники - Волощук С.Й., Данч - Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 лютого 2025 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, яким просить суд визнати протиправним і скасувати наказ Державної екологічної інспекції в Закарпатській області №31-О від 05 лютого 2024р. та №65-О від 19 лютого 2024 року Про звільнення ОСОБА_1 . з посади начальника відділу правової роботи та юридичного забезпечення Державної екологічної інспекції в Закарпатській області.

Поновити на займаній посаді, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а в частині поновлення та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що для проведення спеціальної перевірки особа, яка претендує на зайняття посади подає до відповідного органу пакет документів (письмову згоду на проведення спеціальної перевірки, автобіографію, копію паспорта, копію документів про освіту, вчені звання, медичну довідку, копію військово облікового документа та ряд інших документів за потреби).

Таким чином позивач повинен подати до 31 січня 2024р. письмову згоду на проведення спеціальної перевірки.

Позивач зазначає, що як і всіма працівниками Інспекції ним був поданий пакет документів в т.ч. разом із згодою на проведення спеціальної перевірки у сектор управління персоналом Інспекції та окремо було подано щорічні декларації про доходи.

Шукаючи підстави для звільнення позивача та ряду інших працівників Інспекції керівництвом було створено ситуацію про нібито не подання ним таких документів.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» особи, призначені на посади, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або на посади з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством з питань запобігання корупції, підлягають звільненню із займаної посади протягом трьох робочих днів з дня виникнення будь-якої з таких обставин:

- неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої статтею 45 Закону України "Про запобігання корупції", відповідно до пункту 2-7 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" (якщо таку декларацію не подано раніше);

- неподання документів, передбачених частиною другою статті 57 Закону України "Про запобігання корупції", крім декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після завершення встановлених частиною сьомою цієї статті строків;

- не проходження або відмова від проходження спеціальної перевірки, передбаченої статтями 56 і 57 Закону України "Про запобігання корупції".

Рішення про звільнення позивача було прийнято на підставі самостійно створених обставин. Службове розслідування не проводилося, дисциплінарне провадження не розпочиналося.

Неведене вище додатково вказує на порушення відповідачем вимог Закону України «Про державну службу», які дають визначення дисциплінарному стягненню у вигляді звільнення та умов такого застосування.

Позивач вважає, що Наказ Державної екологічної інспекції в Закарпатській області №31-О від 05 лютого 2024р. та №65-О від 19 лютого 2024 року Про звільнення є необґрунтованим, упередженим, незаконним, а також, вважає даний наказ наслідком упередженого ставлення до позивача з боку відповідача, що додатково підтверджується матеріалами справи.

Додатково зазначає, що у день звільнення перебував на лікарняному, про що повідомив відповідача.

У судове засіданні позивач не з`явився, однак був належним чином повідомлений та подав заяву відповідно до якої підтримав висунуті позовні вимоги та просив суд їх задовільнити у повному обсязі. В попередніх засіданнях підтримав наведену в позові позицію.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Додатково зазначає, що спецперевірки були зупинені з березня 2022р. та відновлені з 12 жовтня 2023р. після набрання чинності Законом України №3384 від 20.09.2023р. «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану». Згідно з наведеним, особи призначені у період воєнного стану, для проведення спецперевірки мають подати усі необхідні документи до 31 січня 2023р. Спецперевірки розпочинають проводити з 12 жовтня 2023р., а граничним терміном проведення таких перевірок визначено дату - 01 березня 2024р.

Оскільки згоду на проведення спецперевірки не надав до 31 січня 2024р. то відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» був звільнений із займаної посади протягом трьох робочих днів.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вказане, заслухавши думку представників відповідача, суд вважає, що вжито всіх заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, не вбачає причин для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача чи позивача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 липня 2023р. наказом начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №286-О ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу правової роботи та правового забезпечення.

05 лютого 2024р. наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 31 О «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 13 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

15 лютого 2024р. наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 59 О внесено зміни до наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 19 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

19 лютого 2024р. наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 65 О внесено зміни до наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 26 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

27 лютого 2024 року відповідачем було ознайомлено позивача з наказом від 19 лютого 2024 року «Про внесення змін до наказу «Про звільнення».

В трудовій книжці позивача зроблений запис №11, що позивач звільнений 26.02.2024р. на підставі наказу від 19.02.2024р. № 65 О.

Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях регулює Закон України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 889-VIII).

Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття несприятливих адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.11.2023 у справі №640/31884/20.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад, а також за наявності у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.

Дія цієї частини не застосовується при призначенні на посади державної служби, за якими спеціальним законом встановлено порядок виконання обов`язків у разі відсутності керівника державного органу (у тому числі у разі припинення його повноважень чи звільнення з посади), крім випадків, якщо встановлений спеціальним законом порядок неможливо застосувати через відсутність осіб, на яких може бути покладено виконання обов`язків керівника державного органу.

Відповідно до ч. 9 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» особи, призначені на посади, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або на посади з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством з питань запобігання корупції, підлягають звільненню із займаної посади протягом трьох робочих днів з дня виникнення будь-якої з таких обставин:

- неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої статтею 45 Закону України "Про запобігання корупції", відповідно до пункту 2-7 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" (якщо таку декларацію не подано раніше);

- неподання документів, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України "Про запобігання корупції", крім декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після завершення встановлених частиною сьомою цієї статті строків;

- непроходження або відмова від проходження спеціальної перевірки, передбаченої статтями 56 і 57 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ч. 2 ст.57 Закону України "Про запобігання корупції" для проведення спеціальної перевірки особа, яка претендує на зайняття посади, подає до відповідного органу:

-письмову згоду на проведення спеціальної перевірки;

-автобіографію;

-копію паспорта громадянина України;

-копії документів про освіту, вчені звання та наукові ступені;

-медичну довідку про стан здоров`я за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України щодо перебування особи на обліку в психоневрологічних або наркологічних закладах охорони здоров`я;

-копію військово-облікового документа: для призовника - посвідчення про приписку до призовної дільниці, для військовозобов`язаного, резервіста - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, для військовослужбовця - військового квитка, посвідчення особи військовослужбовця;

-довідку про допуск до державної таємниці (у разі його наявності).

Таким чином до 31 січня 2024 року необхідно було надати згоду на проведення спеціальної перевірки.

Позивач, як і всі працівники Інспекції, згоду на проведення спеціальної перевірки разом з необхідними документами подав у сектор управління персоналом Інспекції, а також окремо подав щорічні декларації про доходи, що не заперечується сторонами та відомості містяться у вільному доступі на сайті НАЗК.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Рішення про звільнення позивача було прийняте без вжиття всіх заходів, щодо отримання доказів відсутності поданої згоди на проведення спецперевірки також матеріали справи не містять інформації про проведення будь-якого службового розслідування з даного приводу, відсутні документи і щодо порушення дисциплінарного провадження відносно позивача або відносно інших осіб, відповідальних за отримання документів в т.ч. і згоди.

На підставі наведеного в суду відсутня можливість погодитися, що вказана заява не була подана, оскільки перевірка в ході якої б було встановлено факт підтверджуючий таке порушення відсутня.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державну службу"№ 889-VIII державний службовець має право на проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Однак звільнення позивача відбувалося в період перебування на лікарняному, що цілком не дозволило йому в окремий спосіб клопотати про розслідування за відсутності такої ініціативи роботодавця.

Згідно ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Положення ч.3 ст.40 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду №6-р(II)/2019 від 04.09.2019 року).

Частиною 5 статті 66 Закону України "Про державну службу" (889-VIII) встановлено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (ч.2 ст.68). Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення ( ст. 69).

Відповідно до Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого КМУ від 4 грудня 2019 р. № 1039, згідно якого члени дисциплінарної комісії мають право одержувати пояснення від державного службовця та від інших осіб щодо обставин справи, одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших державних органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів дисциплінарної справи, одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються дисциплінарного провадження.

Державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника. Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Окремо слід зробити висновок, що «повідомлення» про неподання позивачем документів, передбачених ч. 2 ст. 57 Закону України "Про запобігання корупції" і «встановлення в належний спосіб факту неподання таких документів» - не можуть бути тотожними, а застосування відповідачем обов`язку щодо звільнення державного службовця у триденний термін законне не «після отримання інформації», а тільки після встановлення факту неподання державним службовцем таких документів в т.ч. і шляхом отримання висновку дисциплінарного провадження, перевірки отриманої інформації з дотримання вищевказаних прав державного службовця.

Вказана перевірка відповідачем не проводилася та в даному випадку відсутнє будь-яке письмове підтвердження існування даного факту як з жовтня по грудень 2023р. та і в січні 2024р.

Зрозумілим та загальновідомим є і те, що факт неподання позивачем будь-яких документів повинен ґрунтуватися на беззаперечних доказах, позаяк тягне за собою негативні для нього, як державного службовця, наслідки у вигляді звільнення особи з публічної служби.

Відповідно до ч. 2 статті 84 Закону України "Про державну службу"№ 889-VIII встановлення такого факту покладається на суб`єкта призначення, в даному випадку законодавчо закріплений обов`язок такого встановлення тільки за відповідачем.

Все вище перераховане свідчить про наявність істотних порушеннь процедури притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, яке впливає на остаточний її результат.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Рисовський проти України (Заява № 29979/04 пп.70,71) суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п.70 рішення).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (п.71 рішення).

Таким чином, відповідач сам створив підставу притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з посади, не встановлював тривалий час всіх обставин справи, неналежним чином провів дослідження факту відсутності заяви на проведення спецперевірки з жовтня 2023 по 31 січня 2024р. та наявність вини позивача у цьому, через що неправомірно звільнив позивача в.т.ч. і під час перебування на лікарняному.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того в адміністративному судочинстві застосовується загальний принцип "in dubio pro tributario" (пріоритет найбільш сприятливого для особи тлумачення норм права): у разі, якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів передбачають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов?язків особи у її взаєминах з державою (в особі відповідних суб?єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб?єкта приватного права). п 36.12 Постанови ВП ВС від 07.04.2022 у справі №160/3364/19 (провадження № 11-200апп21)

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування наказів:

від 05 лютого 2024р. в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 31 О «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 13 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

від 15 лютого 2024р. в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 59 О, яким внесено зміни до наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 19 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

від 19 лютого 2024р. в.о. начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 65 О, яким внесено зміни до наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади начальника відділу правової роботи та правового забезпечення 26 лютого 2024р., датою, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, у зв`язку з неподанням документів, передбачених ч.2 ст. 57 ЗУ «Про запобігання корупції», не пізніше 31 січня 2024р.

В зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про скасування наказу про звільнення позивача зі служби, слід взяти до уваги, що згідно зі ст. 235 КЗпП України, при звільненні без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі-Порядок №100).

Відповідно до абз. 2 пункту 3 Порядку, суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно до п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абз.2 п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за №110) днем звільнення вважається останній день роботи.

У п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 р. №13 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

На виконання Ухвали про витребовування доказів від 23 вересня 2024р. відповідачем 4 жовтня 2024р. було надано довідку про середньомісячну заробітну плату від 30 вересня 2024 року №2081-10, (а.с. 93) відповідно до якої середньоденну заробітну плату визначено в розмірі 671 грн. 43 коп.

Кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу обчислена з урахуванням вимог статті 6 Закону України від 15.03.2022 №2136-ІХ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

Період вимушеного прогулу обраховується з 26 лютого 2024 року (день, з якого відраховується період звільнення позивача) по 21 січня 2025р. року (дата прийняття рішення про поновлення позивача) становить 236 днів (робочих).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, з урахуванням вищезазначених розрахунків 158457,48 грн. (671,43 грн х 236 робочих днів).

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 05.02.2024 року №31-О "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 15.02.2024 року №59-О "Про внесення змін до наказу "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 19.02.2024 року №65-О "Про внесення змін до наказу "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді начальника відділу правової роботи та юридичного забезпечення Державної екологічної інспекції у Закарпатській області з 27 лютого 2024 року.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 38015668) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2024 року по 21 січня 2025 року в розмірі 158457,48 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень сорок вісім копійок).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді начальника відділу правової роботи та юридичного забезпечення Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 14771,46 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят одну гривню сорок шість копійок) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк