Справа № 520/13797/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р. №520/13797/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосовування адміністративного-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не був автомобільним перевізником у спірних правовідносинах в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки, як він вважає, автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу. Крім того, позивач вказував, що не повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що порушило його право брати участь у розгляді питання притягнення його до відповідальності.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що підставою для притягнення позивача до відповідальності та застосування адміністративно-господарського штрафу стало порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо відсутності на момент проведення перевірки обов`язкових для здійснення перевезень документів. Вказано, що перевірений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 встановлено, що він належить ОСОБА_3 , однак використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується договором обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 29.12.2023 № 0187060, полісом № 78/12/23-0009-0254569/23ДН, витягом з ліцензії № 454 від 14.09.2022. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що у акті перевірки, на підставі якого позивача притягнуто до адміністративно- господарської відповідальності зафіксовано перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENS, номерний знак НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію СТР НОМЕР_3 . Фотокопія даного свідоцтва про реєстрацію надане до матеріалів перевірки. Згідно даного свідоцтва про реєстрацію СТР НОМЕР_3 власником транспортного засобу на підставі якого складено акт та винесена оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024 є ОСОБА_3 . Позивач не має жодного відношення до даного транспортного засобу, крім того, договорів оренди чи позички транспортного засобу не укладалося, а отже, ФОП ОСОБА_1 не здійснював перевезення даним транспортним засобом та не використовував його у своїй підприємницькій діяльності на підставі якого було складено акт від 13.02.2024 № АР 035281 та винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024. Таким чином, оскаржувана постанова є незаконною та не має жодного відношення до позивача.

Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що ФОП ОСОБА_1 належним чином засобами поштового зв`язку повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що, відповідно, усуває порушення його права брати участь у розгляді питання притягнення його до відповідальності. Так, повідомленнями № 12927/38/24-24 від 14.02.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 570, Позивача було викликано для розгляду справи на 29.02.2024 з 9.00 до 12.00. Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта» (надаємо), вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 16.02.2024, тобто відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про час та місце розгляду справи.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д М-03, 516 км.

13.02.2024 о 11:00 год. співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях під час рейдової перевірки було перевірено транспортний засіб марки MERCEDES -BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

У ході перевірки встановлено, що під час здійснення перевезення пасажирів на міжобласному маршруті Харків-Курахове відсутній витяг з дозволу, що передбачено п. 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: абз. 3 ч. 1: перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме витягу з дозволу та схеми маршруту.

За наслідками проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 035281 від 13.02.2024.

29.02.2024 відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068233, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. за порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач, не погодившись із постановою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із підп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з п. 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006.

Відповідно до п.п. 2-4 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно із додатком 5.

Так, підставою притягнення позивача до відповідальності за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стали висновки щодо порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність під час здійснення перевезення пасажирів на міжобласному маршруті Харків-Курахове через Покровськ витягу з дозволу, що передбачено п. 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997.

Згідно із ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до ст. Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з метою встановлення факту вчинення порушення автомобільним перевізником законодавства про автомобільний транспорт необхідним є з`ясування під час перевірки обставин здійснення надання послуг з перевезення пасажирів.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023р. у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховним Судом у постанові від 14.12.2023р. у справі № 340/5660/22 наголошено на тому, що у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи встановлено, що у акті перевірки № АР 035281 від 13.02.2024, який містить опис виявленого порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія, документ, що посвідчує його особу, та особу, якій належить транспортний засіб.

Втім, посилань на докази на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_1 станом на дату проведення рейдової перевірки 13.02.2024 транспортним засобом марки MERCEDES -BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалось перевезення пасажирів, складений за наслідками проведеної перевірки акт не містить.

Натомість, з матеріалів справи судом встановлено, що під час перевірки транспортного засобу водієм фактично не було надано уповноваженим особам контролюючого органу документи, які беззаперечно свідчать про особу автомобільного перевізника. Власником перевіреного транспортного засобу є інша ніж позивач особа ОСОБА_3 , що відповідач не заперечує.

Визначаючи особу перевізника, відповідач керувався лише словами водія, проте не перевірив якими належними документами їх підтверджено.

Таким чином, визначаючи у спірних правовідносинах особу, яка має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідач, керуючись припущенням, дійшов помилково висновку про те, що цією особою є позивач.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

Згідно з ч. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів та забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

У відзиві на позов відповідач вказав, що під час проведення перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 встановлено, що він належить ОСОБА_3 , однак використовується в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 .

До зазначених висновків відповідач дійшов на підставі наданого водієм договору обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060 (який долучено до відзиву на позов), витягу з ліцензії № 454 від 14.09.2022.

Разом з тим, у відповіді на відзив, відповідачем зазначено, що у відзиві на позов ним помилково зроблено посилання на вказаний договір обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060.

Водночас, враховуючи, що вказаний договір обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060 був залучений до матеріалів справи саме відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції, суд вважає за потрібне надати оцінку вказаному документу.

Так, договір обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті від 28.12.2023 № 0187060 (який долучено до відзиву на позов), складений щодо страхувальника ОСОБА_1 , втім стосовно іншого транспортного засобу - MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , у той час як перевірка проводилась щодо транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, у ході судового розгляду справи з відкритих джерел встановлено, що вказані транспортні засоби є відмінними за моделлю, роками випуску та ідентифікаційними номерами.

Так, згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_6 , рік випуску 2009, є ОСОБА_3 .

Саме стосовно транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_3 , проводилась рейдова перевірка відповідачем.

Щодо посилань відповідача на отриману ОСОБА_1 ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів на підставі рішення про видачу ліцензії № 454 від 14.09.2022, суд зазначає, що остання не містить прив`язки до конкретного транспортного засобу, яким здійснюються такі перевезення, та наявність дозволу на здійснення певних видів перевезень свідчать про можливість таких перевезень та жодним чином не доводять факту їх здійснення.

Інших доказів того, що ФОП ОСОБА_1 як перевізником надавались послуги з перевезення пасажирів транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 518 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідачем не надано, у акті перевірки № АР 0352281 від 13.02.2024 такі відомості не зазначені.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що із матеріалів перевірки неможливо встановити факту здійснення послуг з перевезення пасажирів саме позивачем.

Таким чином,суд, з урахуванням приписів ст. 77 КАС України, приходить висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 13.02.2024 виявлено факт допущення позивачем перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» оскаржуваною постановою № 068233 від 29.02.2024.

Щодо посилання представника позивача на неналежне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає наступне.

Пунктом 20 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р., встановлено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було сформовано повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт; позивача поінформовано про необхідність прибути до відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях.

Повідомленнями № 12927/38/24-24 від 14.02.2024, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 570, позивача було викликано для розгляду справи на 29.02.2024 з 9.00 до 12.00. Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта», вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 16.02.2024.

Також відповідачем залучено до матеріалів справи, лист АТ «Укрпошта» № 1.10.004.-16566-24 відповідно до змісту якого повідомлення №570 від 16.02.2024 року надійшло 19.02.2024 року до Пересувного Відділення №2 Донецького регіону. В той же день, повідомлення про надходження листа надіслано у вигляді смс - повідомлення на вказаний відправником номер телефону адресата. Зазначений лист доставлявся листоношею Пересувного Відділення №2 Донецького регіону за зазначеною адресою 20.02.2024 року, але не був вручений, оскільки під час його доставки двері будинку ніхто не відчинив. Оскільки за вищезазначеними листом до пересувного Відділення №2 Донецького регіону ніхто не звернувся, 29.03.2024 року лист за закінченням встановленого терміну зберігання повернутий за зворотною адресою відправнику.

Відтак, відповідачем виконано обов`язок щодо завчасного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Інших обов`язків з цього приводу наведений вище Порядок № 1567 на нього не покладає, адже в межах даних правовідносин законодавець передбачив лише повідомлення відповідної особи про час і місце розгляду справи про порушення, під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Тобто, таке повідомлення має бути надіслано і вручене до дати розгляду справи.

Оцінюючи доводи позивача стосовно невчасного отримання повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає, що з аналізу положень пунктів 73, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270) вбачається, що інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку; у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Таким чином, не прибувши до відділення зв`язку без зайвих невиправданих зволікань для того щоб отримати відправлення відповідача та ознайомитися з його змістом вчасно, що надало б позивачу можливість взяти участь у розгляді питання накладення штрафу у сфері автомобільного транспорту, позивач діяв без належної обачності.

Крім того, суд враховує, що у постанові від 22.05.2020 р. у справі № 825/2328/16 Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

З урахуванням викладеного доводи позовної заяви про неналежне складання акту та не повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не знайшли свого підтвердження.

Підсумовуючи, суд вказує, що статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування є обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, 5,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61022, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосовування адміністративного-господарського штрафу № 068233 від 29.02.2024р., винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути на користьФізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко