Справа № 520/33852/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 лютого 2025 року справа №520/33852/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі по тексту відповідач, ВЧ НОМЕР_1 НГУ), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення у повному розмірі нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 та Наказом МВС «Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород» від 01.09.2023 №729, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно, у розмірі 100 000,00 грн щомісячно пропорційно часу лікування;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 та Наказом МВС від 01.09.2023 №729 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за періоди з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно, у розмірі 100 000,00 грн щомісячно пропорційно часу лікування;

- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення у повному розмірі нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні за 44 місяці вислуги, у розмірі 176% від розміру місячного грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» від 17.09.2014 № 460, Наказу МВС «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» від 15.03.2018 №200;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні за 44 місяці вислуги, у розмірі 176% від розміру місячного грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» від 17.09.2014 №460, Наказу МВС «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» від 15.03.2018 №200;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати, щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат позивачу з 01.01.2020 по 22.06.2021, з 23.03.2022 по 20.05.2023, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, при перерахунку грошового забезпечення із розрахунку основних видів грошового забезпечення визначеного шляхом множення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом: з 01.01.2020, з 01.01.2021 з 01.01.2022, з 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького грошове складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (у редакції, чинній до 24.02.2018 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103) та додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячне грошове забезпечення, всі одноразові виплати з 01.01.2020 по 22.06.2021, з 23.03.2022 по 20.05.2023, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, при перерахунку грошового забезпечення із розрахунку основних видів грошового забезпечення визначеного шляхом множення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом: з 01.01.2020, з 01.01.2021 з 01.01.2022, з 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (у редакції, чинній до 24.02.2018 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103) та додаткових видів грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що позивач проходив службу в Збройних Силах України за призовом по мобілізації з 23.03.2022. Під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, позивач 29.06.2022 отримав вибухову травму, що підтверджується медичними документами про обставини травми. У подальшому, позивач проходив неодноразове лікування в умовах стаціонару. Відповідно до медичних документів, позивач з 21.12.2022 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 22.05.2023, з 23.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, 07.03.2024 по 25.03.2024, 26.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024 та з 17.05.2024 по 10.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у різних закладах, у зв`язку з наслідкам отриманого поранення. Зазначене підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого. Однак, за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зазначені періоди додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць, як передбачено діючим законодавством, відповідачем нарахована та виплачена позивачу не була.

Водночас вказує, що відповідач, на його думку, при його звільненні нарахував та виплатив одноразову грошову допомогу у неналежному розмірі. Позивач наголошує, що йому виплачено одноразову грошову допомогу, яка надається відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України №460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби у розмірі 120% без урахування попереднього періоду військової служби.

Крім того, позивач зазначив, що відповідач нараховував йому грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, а слід, на його думку, з 01.01.2020 розраховувати, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня відповідного календарного року.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач за допомогою системи «Електронний суд» 07.01.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що позивач після отримання травми проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я. Лікування позивача у зв`язку з травмою (пораненням, каліцтвом, контузією), отриманою під час захисту Батьківщини завершено випискою після лікування з наданням відпустки. Вказує, що додаткова винагорода у зв`язку з пораненням має характер одноразового додаткового виду грошового забезпечення, тому повторна виплати такої винагороди враховуючи повторне лікування не передбачена чинним законодавством. З урахуванням того, що травма отримана позивачем 29.06.2022, нарахування та виплата додаткової винагороди із розрахунку 10 0000,00 грн на місяць за кожне наступне лікування на протязі необмеженого періоду часу суперечить встановленим вимогам закону.

Водночас вказує, що позивачу відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 120% місячного грошового забезпечення за кожен календарний місяць служби під час мобілізації. З посиланням на пункт 1 та 2 Порядку №460 вказав на відсутність правових підстав для врахування періоду попередньої військової служби для нарахування та виплати позивачу вказаної виплати у більшому розмірі.

Крім того зазначив, що відповідач нараховує йому грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, а слід, на його думку, з 29.01.2020 розраховувати, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня відповідного календарного року.

Також вказав, що відсутні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця із використанням інших величин, аніж показник прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2018.

Інші заяви по суті спору не надходили.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач, є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , копія якого наявна у матеріалах справи.

У період з 20.06.2018 по 22.06.2021 позивач проходив військову службу по контракту у складі Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

У подальшому, позивач проходив службу в Збройних Силах України за призовом по мобілізації з 23.03.2022.

Під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, 29.06.2022 поблизу населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області, під час ворожого обстрілу позивач отримав вибухову травму та евакуйований до «Військово-медичного клінічного центру Північного регіону» у місті Харкові.

У зв`язку з вказаним відповідачем у відношенні позивача проведено розслідування нещасного випадку по факту отримання зазначеного поранення, за результатами якого складено Акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) позивача від 08.12.2022 №217/22.

У вказаному акті комісією зроблено висновки про те, що нещасний випадок (у тому числі поранення) з позивачем стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Позивач проходив неодноразове лікування в умовах стаціонару, а саме:

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1962 позивач проходив лікування у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» з 27.12.2022 по 11.01.2023 включно. Повний діагноз: стан після вибухової травми, яка відбулася 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1898 позивач проходив лікування у Нейрохірургічному відділенні Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» з 08.05.2023 по 22.05.2023. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №100159 позивач проходив лікування у Державній установі «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Ситенка НАМН України» з 23.05.2023 по 06.06.2023. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5464 позивач проходив лікування у Неврологічному відділенні Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» з 27.09.2023 по 13.10.2023. Основний діагноз: наслідки мінно-вибухової травми 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4967 позивач проходив лікування у Нейрохірургічному відділення Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» з 07.12.2023 по 21.12.2023. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №100159 позивач проходив лікування у Державній установі «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Ситенка НАМН України» з 14.02.2024 по 01.03.2024. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1092 позивач проходив лікування у Нейрохірургічному відділенні Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» з 07.03.2024 по 25.03.2024. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2290 позивач проходив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» з 26.03.2024 по 27.04.2024. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №24/0812/911 позивач проходив лікування у Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» з 30.04.2024 по 09.05.2024. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2378 позивач проходив лікування у Нейрохірургічному відділення Державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» з 17.05.2024 по 10.06.2024. Основний діагноз: стан після вибухової травми - 29.06.2022.

У подальшому, позивач звернувся до медично (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» з вказаними медичними документами.

За результатами вивчення медичних документів, документів про обставини отриманого поранення/травми ВЛК на підставі статті 75а, 17б, 61б, 36 у графі ІІ Розладу хвороб, станів та фізичних вад що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії», затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285 позивача визнано непридатним до військової служби, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу від 13.09.2024 №832 медично (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області». Крім того, причинний зв`язок поранення позивача визначено наступним чином: поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України начальника від 16.10.2024 №270 позивача виключено з військового обліку на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Вказаним наказом встановлено, що позивачу:

«Виплачено грошову компенсацію за невикористані 42 дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 2024 роки відповідно до пункту 10 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виплачено згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС від 15.03.2018 №200:

- премію за особливий внесок у загальні результати служби за період з 01 по 16.10.2024 у розмірі 730% посадового окладу;

- грошову компенсацію за невикористані 23 календарних дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік.

Згідно з Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, виплатити одноразову грошову допомогу за 30 повних календарних місяців служби у розмірі 120 відсотків місячного грошового забезпечення.

Безпосередня участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та наказів Головнокомандувача Збройних сил України від 01.04.2022 №102, від 30.04.2022 №125, від 02.06.2022 №157, від 01.07.2022 №184, від 01.08.2023 №210, від 01.09.2023 №247, від 01.12.2023 №149 з 23.03.2022 по 29.06.2022, з 26.07.2023 по 19.08.2023, з 01.11.2023 та 28.11.2023».

Відповідно до наданих довідок Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 14.11.2024 №1284 та №1285 про доходи позивача, виплата йому додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень, за вказані періоди не нараховувалась та не проводилась.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є:

- наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу відповідачем додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024;

- обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №460;

- наявність або відсутність правових підстав для здійснення відповідачем грошового забезпечення позивачу за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня кожного нового календарного року.

Щодо позовних вимог у частині нарахування та виплати позивачу відповідачем додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024, суд зазначає наступне.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІІ (далі по тексту - Закон України №2232).

Абзацом 2 частини четвертої статті 9 Закону України №2011 передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Приписами частини другої та третьої статті 9 Закону України №2011 встановлено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі по тексту - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України в «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 та «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 №69 прийнята Постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168» (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №168).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

До Постанови Кабінету Міністрів України №168 01.04.2022 Постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відтак до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000,00 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

У відповідності до абзаців 4, 5, 6 пункту 1 наведеного Постанови Кабінету Міністрів України 168 передбачено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень, здійснюється відповідно до наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, до яких включаються, зокрема, особи, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відтак із аналізу приписів наведеного чинного нормативно-правового акту вбачається, що військовослужбовець має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за трьох умов, а саме: 1) наявності довідки про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини; 2) перебування такого військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; 3) перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК.

Судом встановлено, що 29.06.2022 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, поблизу населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області, під час ворожого обстрілу позивач отримав мінно-вибухову травму.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу від 13.09.2024 №832 медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області». Поранення позивача пов`язане із захистом Батьківщини.

Причинний зв`язок травми визначено наступним чином: Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до медичних документів, позивач з 01.01.2023 по 11.01.2023 включно, 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно перебував на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях міста Харкова у зв`язку за наслідками отриманого поранення. Викладене підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого №1952, №1898, №100159, №5464, №4967, №100159, №1092, №2290, №24/0812/911, №2378.

Вказане свідчить про те, що позивач дійсно проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, а саме у зв`язку з наслідками отриманого поранення.

Відтак зазначені умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться у матеріалах справи.

Відтак, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Позивач у позовній заяві не заперечує того факту, що відповідачем нараховано спірну додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 з дня отримання такого поранення (29.06.2022).

Позивач у позовній заяві наголошує на тому, що відповідачем не нараховано та не виплачену спірну винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 з 01.01.2023 по 11.01.2023 включно, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що період лікування позивача підлягає врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168.

Таким чином, позивачу підлягає донарахування та виплата додаткової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 за період з 01.01.2023 по 11.01.2023 включно, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно з розрахунку 100 000,00 грн, враховуючи отриманий розмір такої винагороди за вказаний період.

За наведених обставин, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2023 по 11.01.2023 включно, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо обчислення відповідачем позивачу розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №460, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду цієї справи.

Приписами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі по тексту - Закон України №3543-ХІІ у редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі по тексту - Закон України №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

У силу частини четвертої статті 2 Закону України №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.11.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII) передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зокрема, передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України (абз. 7 пункт 2 статті 15 Закону України №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби від 17.09.2014 №460 (далі по тексту - Порядок №460).

Відтак суд наголошує, що системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що право особи на виплату одноразової грошової допомоги, право на отримання якої в військовослужбовця не виникло при попередньому звільненні, нерозривно пов`язано з проходженням військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошова допомога за який обчислюється в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби (пункт 1 Порядку №460).

Тобто, суд вказує на те, що у контексті спірних правовідносин, одноразова грошова допомога виплачується відповідно до вимог Порядку №460, а не на загальних підставах визначених статтею 15 Закону України №2011-XII.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 16.10.2024 №270 час служби позивача у календарному обчисленні складає 06 років 02 місяці 25 днів.

Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 22.06.2021 №118 дск (попереднє місце служби позивача) одноразова грошова допомога позивачеві не виплачувалась, оскільки останній не мав законодавчого права на її отримання.

Таким чином, позивач входить до кола осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Закону України №2011-XII.

Між тим, звільнення позивача з військової служби у відставку відбулось за станом здоров`я.

Відтак, враховуючи, що позивач був звільнений з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за станом здоров`я та при попередньому звільненні з військової служби не набув права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога має бути розрахована, з урахування періоду попередньої військової служби.

Таким чином, враховуючи зазначене, правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов до висновку, що при звільненні з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії, позивач, як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, та не набув права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні з військової служби, відповідно до абз. 7 частини другої статті 15 Закону України №2011-XI та Порядку №460, мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби з врахуванням попереднього періоду проходження військової служби, тобто виходячи з 06 років 02 місяці 25 днів військової служби.

Відтак дії відповідача щодо нарахування одноразової грошової допомоги без врахування періоду попередньої військової служби на підставі пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №460 є протиправними.

Суд враховує, що позивачу призначено до виплати частину одноразової грошової, відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, що передбачена Порядком №460 у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення без врахування попереднього періоду проходження позивачем військової служби та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, з урахування періоду попередньої військової служби, а саме з розрахунку за 06 років 02 місяці 25 днів календарної вислуги позивача, з урахуванням вже призначених до виплати та виплачених сум.

Щодо позовних підстав для здійснення відповідачем перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня кожного нового календарного року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон України №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини першої статті 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно частин другої, третьої статті 9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2008 розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294.

У подальшому, Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було прийнято постановою «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №704).

Згідно пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №704 згадане нормативне рішення набирало чинності з 01.01.2018.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 (у первинній редакції на дату прийняття) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, Урядом України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1052 до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №704 були внесені зміни у частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018 на 01.01.2019.

Таким чином, станом на 01.01.2018 Постанова Кабінету Міністрів України №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України №1294.

При цьому, пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції Постанова Кабінету Міністрів України №103 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відтак з 01.03.2018 Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладом за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України №103 діяв до моменту скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 у межах справи №826/6453/18 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020), тобто до 29.01.2020.

З 29.01.2020 була відновлена юридична дія пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відтак з 29.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, згідно пункту 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.

Відтак під час розв`язання колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону України №1774-VІІІ та пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, у редакції до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України №103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Водночас, з 29.01.2020 була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладом за військовим званням, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладом за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01.01.2018.

З вказаного слідує, що 29.01.2020 настала подія підвищення розміру винагороди за службу діючого військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

З 01.10.2020 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 №1038, котра також внесла зміни до порядку обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX встановлено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2102,00 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2270,00 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-IX встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2481,00 грн.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу - 2684,00 грн.

З викладеного вбачається, що грошове забезпечення позивача обчислюється:

- у період з 01.01.2020 31.12.2020 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

- у період з 01.01.2021 22.06.2021 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

- у період з 23.03.2022 31.12.2022 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

- у період з 01.01.2023 19.05.2023 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Відтак, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення нарахування грошового забезпечення позивачу з 01.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року є законними та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд звертає увагу, що відповідач у справі фактично заперечує нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу з 29.01.2020 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Таким чином, у даному випадку належним способом відновлення порушеного права буде саме:

- зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2020 - 31.12.2020 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2021 22.06.2021 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

- зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 23.03.2022 31.12.2022 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2023 19.05.2023 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Щодо позовних вимог у частині нарахування та виплати грошового забезпечення до 20.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 внесені зміни до пункту 4 постанови №704 шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Зазначені зміни набули чинності з 20.05.2023.

Вказані зміни впливають на спірні правовідносини. Відтак, відсутні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення позивача до 20.05.2023 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом спору є правовідносини, які виникли у зв`язку зі стягненням заробітної плати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно в належному розмірі додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 в належному розмірі додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 01.01.2023 по 11.01.2023, з 08.05.2023 по 06.06.2023, з 27.09.2023 по 13.10.2023, з 07.12.2023 по 21.12.2023, з 14.02.2024 по 01.03.2024, з 07.03.2024 по 27.04.2024, з 30.04.2024 по 09.05.2024, з 17.05.2024 по 10.06.2024 включно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, з урахуванням вже виплачених коштів.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» від 17.09.2014 №460 у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби за період військової служби за призовом під час мобілізації, без врахування періоду попередньої військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» від 17.09.2014 №460 у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, з урахування періоду попередньої військової служби, а саме, з розрахунку за 06 років 02 місяці 25 днів календарної вислуги, з урахуванням вже призначених до виплати та виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо непроведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2020 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 - 31.12.2020 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 22.06.2021 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.22 по 31.12.2022 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 - із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та здійснити його виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 25.02.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА