Справа № 420/36217/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 15.11.2024 року про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Одеської області № 08-29/7128/2024 від 04.11.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи із 01.01.2024 року;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76% від суддівської винагороди 193035.00 гривень на підставі довідки Господарського суду Одеської області № 08-29/7128/2024 від 04.11.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи із 01.01.2024 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на протиправність відмови органу ПФУ у проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі нової довідки Господарського суду Одеської області №08-29/7128/2024 від 04.11.2024, виданої відповідно до рішення суду у справі №420/20839/24, згідно вимог ст.135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач зауважує, що оскаржуване рішення органу ПФУ прийнято з мотивів, яким уже була надана оцінка у судовому рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №420/20839/24, яке набрало законної сили та яким фактично встановлено право позивача на отримання перерахунку свого довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилаючись на правові висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 12.09.2024 у справі №580/2522/24, від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі №280/1233/22, та інших, відповідно до яких базовий розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Всі інші складові суддівської винагороди розраховуються із посадового окладу судді. Заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якої встановлено на 1 січня календарного року на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена, на підставі Законів України Про Державний бюджет України є неправомірним, оскільки виплата суддівської винагороди регулюється виключно Законом №1402- VIII.

Відтак, позивач вважає, що його порушене право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області № 08-29/7128/2024 від 04.11.2024 року має бути поновлено.

Разом з тим, оскільки відповідно до Порядку № 3-1 саме до повноважень ГУ ПФУ в Одеській області відноситься здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач вважає необхідним та законним зобов`язати саме ГУ ПФУ в Одеській області з 01.01.2024 здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Господарського суду Одеської області № 08-1128/2024 від 04.11.2024 року, у розмірі 76% від грошового утримання (заробітної плати).

Ухвалою суду від 26.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

ГУ ПФУ в Одеській області надало відзив на позовну заяву, у якому вказуючи про хибність та необґрунтованість позовних вимог, просить відмовити у його задоволенні.

У своїх доводах відповідач ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що відповідно до п. 1-4 Розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання. Про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. Зазначеними вище положеннями регулюється порядок формування оновленої довідки про суддівську винагороду у разі зміни розміру складових такої винагороди. Передбачені наведеним вище Порядком № 3-1 підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання Позивача були відсутні станом на дату звернення позивача з заявою.

Відповідач ГУ ПФУ в Одеській області звертає увагу, що за приписами ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді встановлено з 1 січня у розмірі 2102 грн. Тобто, зазначений показник не змінився в порівнянні з показником, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в розмірі 2102 грн. Отже, безпосередньо законом, на який посилається Позивач, визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді залишається незмінним та становить 2102 гривні. У зв`язку зі зверненнями суддів у відставці щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2021, роз`ясненнями наданими в листі Державної судової адміністрації від 23.02.2021 №11-3409/21 органи Пенсійного фонду повідомлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та апеляційного судів у порівнянні з минулим роком не змінився та становить 63060 грн. та 150100 грн. Змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не проводилось. За вказаних обставин позивач не має права на перерахунок довічного грошового утримання суддям, про що позивачу повідомлено згідно прийнятого за принципом «екстериторіальності» рішенням. Іншого чинним законодавством не передбачено.

ГУ ПФУ в Одеській області у своєму відзиві також зауважує, що з прийняттям Законів № №1082-ІХ, №1928-ІХ, №2710-ІХ, №3460-ІХ зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Зазначені норми є прямими, чіткими, зрозумілими, такими, які не містить плутанини чи будь-якої двозначності, більш того, законодавець їх відтворював чотири рази поспіль у 2021, 2022, 2023 та 2024 роках. Зазначене вказує на те, що диференціація прожиткового мінімуму для окремих випадків, зокрема для визнання базового посадового окладу судді була не випадковістю, помилкою чи неузгодженістю законодавця, а його усвідомленим вибором. Положення статті 7 Законів №1082-ІХ, №1928-ІХ, №2710-ІХ, №3460-ІХ якими визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді з 1 січня відповідного року у розмірі 2102 гривні є чинними, не конституційним не визнавались та не скасовувались, а тому підлягали та підлягають виконанню. Вказані обставини можуть призвести до порушення принципу справедливості.

Також відповідач зазначає, що вимоги позивача пред`явлені до Головного управління ПФУ в Одеській області. Однак, за твердженнями ГУ ПФУ в Одеській області, позивачем не вірно визначено суб`єкт владних повноважень, який зобов`язаний, на думку позивача, вчинити певні дії.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзиву на позов не надійшло.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 76% грошового утримання (заробітної плати) працюючого на відповідній посаді судді, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі №420/4497/21, яке набрало законної сили.

Як визначено ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

04.11.2024 року Господарським судом Одеської області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №420/20839/24, ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №08-29/7128/2024, згідно якої суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01.01.2024 складає 193 035,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 113 550,00 грн, доплата за вислугу років (70%) 79485,00грн.

Указану вище довідку було направлено до ГУ ПФУ.

Також, позивач звернувся до органів ПФУ із вказаною довідкою разом із заявою від 08.11.2024 №8987 щодо перерахунку щомісячного утримання судді у відставці, за результатами розгляду якої за принципом екстериторіальності, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровської області прийнято рішення № від 15.11.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування свого рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що за приписами ч.4 ст.142 Закону №1402, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Статтею 135 зазначеного Закону визначено, що розмір посадового окладу судді встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. З урахуванням статті 58 Конституції України, статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України обставини, які дають право на перерахунок згідно ст.142 Закону №1402, повинні виникнути після 18.02.2020. Після 18.02.2020 року збільшення розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді не відбулось.

Враховуючи зазначене, провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно заяви від 08.11.2024 на підставі довідки №08-29/7128/2024 від 04.11.2024 про розмір суддівської винагороди, визначений станом на 01.01.2024 року, видану Господарським судом Одеської області, немає законних підстав.

Не погодившись із прийнятим ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішенням, вважаючи його протиправним та наявним права на перерахунок свого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 04.11.2024 №08-29/7128/24, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Законом України, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIІІ).

Відповідно до ч.1,2,3 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У відповідності до ч.3, 4 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України дійшов до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон №2453-VI.

Виходячи з викладеного, суд відзначає, що з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом №1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Після прийняття рішення Конституційним Судом України від 18.02.2020 № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон №1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суд зауважує, що право судді у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання визначено законом (ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII). Умовою перерахунку є зміна розміру складових суддівської винагороди судді.

Суд наголошує, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватись не можуть.

Цей висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII (далі - Закон № 1401-VIII), що набрали чинності з 30.09.2016.

Конституція України у редакції Закону №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України.

Тому, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо, наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV).

Згідно статті 1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону № 966-XIV унормовано, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відтак, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної, демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Слід зауважити, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди за спірний період, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутні.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, для спірних правовідносин спеціальними є норми ст.135 Закону № 1402-VIII.

Окрім того, Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.11.2021 по справі № 400/2031/21 вказав, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру судді». При цьому судді також цим Законом не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватись окремо.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм Закону України про Державний бюджет України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена також у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21, від 22 червня 2023 року у справі № 400/4904/21, від 12 липня 2023 року у справі № 140/5481/22 та від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що відмова відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 має наслідком втручання у право на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, встановленому чинним законодавством, а саме, Законом № 1402-VIII, і таке втручання у право позивача не має жодної підстави в національному законодавстві, що свідчить про порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 15.11.2024 про відмову у перерахунку та виплаті раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 1 січня 2024 року, є протиправними, оскільки, з урахуванням усього викладеного, не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені відповідачем ГУ ПФУ в Одеській області у відзиві на позовну заяву обставини з приводу нібито правомірності прийняття оскаржуваного рішення, судом оцінюються критично, позаяк такі не доводять правомірності прийняття рішення про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої спеціально уповноваженим органом Господарським судом Одеської області, не позбавляють права позивача на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно, виданої уповноваженим органом, довідки встановленої форми про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, право на отримання якої було встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Суд також враховує, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Порядок №3-1).

Згідно з п.2 Порядку №3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Пунктом 1 розділу IV («Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання») Порядку №3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з пунктами 6-8 Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу ІІІ цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Судом встановлено, що відповідно до указаного вище Порядку, щомісячне довічне грошове утримання позивачу призначалось територіальним органом Пенсійного фонду України за останнім місцем роботи, а саме - ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки позивач ОСОБА_1 працював на посаді судді Господарського суду Одеської області.

Відповідно до Порядку №3-1 до повноважень ГУ ПФУ в Одеській області як органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання позивачу, відноситься здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої довідки.

При цьому, перерахунок проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок, тобто з дня виникнення підстав для такого перерахунку зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, як вихідної величини для визначення розміру посадового окладу судді, тобто з 01.01.2024.

Враховуючи, що відповідно до Порядку №3-1 саме до повноважень ГУ ПФУ в Одеській області відноситься здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданої нової довідки, позовні вимоги позивача щодо зобов`язання здійснити з 01.01.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 04.11.2024 року №08-29/7128/2024 підлягають задоволенню шляхом зобов`язання саме ГУ ПФУ в Одеській області здійснити спірний перерахунок, з урахуванням відсоткового розміру 76% від суддівської винагороди, оскільки саме у такому розмірі позивачу призначено довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши спірні обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Оскільки позивач в силу вимог ЗУ Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 15.11.2024 року про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/7128/2024 від 04.11.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 76% суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у розмірі 193035 грн на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/7128/2024 від 04.11.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року, з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65012.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА