Справа № 490/4377/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/4377/24

Перша інстанція: суддя Чулуп О.С.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І. О.,

суддів - Градовського Ю. М., Кравченка К. В.

за участі секретаря - Алексєєвої Н. М.

представника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - Назарової І. С.;

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Сафронова Ю. І.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Сафронова Юрія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Миколаївського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2024 року адвокат Сафронов Ю. І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Миколаївського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №809292 від 21.05.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого частиною 2 статті 127-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Також адвокат просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя відповідного складу правопорушення.

Обґрунтовуючи позов, адвокат Сафронов Ю. І. пояснив, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 127-4 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України, встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Зокрема, як зазначає адвокат, у мотивувальній частині спірної постанови указано, що 26.03.2024 адміністратор Територіального сервісного центру МВС №4841 ОСОБА_1 прийняв практичний іспит у ОСОБА_2 у зв`язку отриманням, останнім, посвідчення водія категорії «СЕ», на автомобілі RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без напівпричепа до нього марки SCHMITZ SPR 24 н/з НОМЕР_2 .

Також, за поясненнями адвоката, у даному документі наголошено, що адміністратор ОСОБА_1 порушив пункт 5 розділу III Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС від 07.12.2009 №515 (далі - Інструкція №515).

Водночас, на його думку, наведені в спірній постанові обставини, є неправдивими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Пояснюючи вказаний довід, адвокат указує, що відсутні покази особи, що мала підтвердити наявність або відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує свою позицію.

Такою особою, як заявляє адвокат Сафронов Ю. І. є спеціаліст навчального закладу (автошколи) ОСОБА_3 , що знаходився в кабіні транспортного засобу RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 та також приймав іспит у ОСОБА_2 .

На його переконання пояснення вказаної особи є належним та допустим доказом в даній справі.

Окрім того, в якості підстав для задоволення позову, адвокат Сафронов Ю. І. указує, що не можна вважати належними та допустимим доказами відео з технічного засобу контролю процесу проведення практичних іспитів іншого транспортного засобу - легкового автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому проводився інший практичний іспит громадянки ОСОБА_4 .

По - перше, на його думку, технічний засіб контролю з легкового автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до пункту 13 розділу І Інструкції №515, призначений саме для фіксації практичного іспиту ОСОБА_4 , а не інших осіб, які здають практичні іспити на інших транспортних засобах.

По - друге, на переконання адвоката, на відео неможливо ідентифікувати реєстраційний номер вантажівки, яка рухалась назустріч автомобілю TOYOTA COROLLA, а відтак не можна стверджувати, що це рухався саме тягач RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

По - третє, за його твердженням, час зйомки технічним засобом контролю з автомобіля TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час здачі практичного іспиту ОСОБА_4 , відрізняється від часу зйомки практичного іспиту ОСОБА_2 , що свідчить про те, що транспортні засоби не рухались одночасно, а це виключає можливість зйомки один одного.

За таких обставин, підсумовуючи наведені вище підстави, адвокат вважає, що суб`єкт владних повноважень, під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, керувався лише припущеннями, що є недопустимим.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував спірну постанову про накладення адміністративного стягнення та закрив справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції указав, що з відео технічного засобу контролю процесу проведення практичних іспитів, яке було досліджено в судовому засіданні, неможливо достовірно встановити, що саме RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався без напівпричіпа.

Суд першої інстанції, посилаючись на вимоги статті 62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, вважав, що відповідач не довів факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 127-4 КУпАП, а це свідчить про відсутність в його діях об`єктивної сторони правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України подав апеляційну скаргу.

У скарзі представник посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Ключовим доводом апеляції є доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 127-4 КУпАП.

На думку скаржника, такий факт доведений відеозаписами технічних засобів контролю (камер спостереження), які встановлені в автомобілях RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому складав іспит громадянин ОСОБА_2 та TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому складала іспит громадянка ОСОБА_4 .

Дослідження вказаних відеозаписів, як вважає скаржник, дає можливість встановити, що ОСОБА_1 здійснив приймання у ОСОБА_2 практичного іспиту для отримання посвідчення водія категорії «СЕ» , на автомобілі RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без напівпричепа до нього марки SCHMITZ SPR 24 н/з НОМЕР_2 .

На думку скаржника, суд першої інстанції надав неналежну оцінку наданим доказам та безпідставно скасував спірну постанову.

Позивач та його адвокат не скористались правом подання відзиву на апеляцію.

Представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник, в особі, адвоката Сафронова Ю. І. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи свідчать про таке.

ОСОБА_1 працює на посаді адміністратора Територіального сервісного центру №4841.

26.03.2024 ОСОБА_1 , виконуючи свої посадові обов`язки, приймав практичний іспит у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для отримання, останнім, посвідчення водія категорії СЕ. Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_2 указаний іспит склав.

19.04.2024 начальник Управління організації реєстраційної діяльності та допуску водіїв до керування транспортними засобами Головного сервісного центру МВС (далі - ГСЦ МВС) Федор Полонський надіслав доповідну записку першому заступнику начальника Головного сервісного центру МВС Олександру Карабиці про порушення дисциплінарного провадження стосовно адміністраторів територіального сервісного центру № 4841 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (далі - ТСЦ №4841): ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

У подальшому згадана доповідна записка скерована до РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

На її виконання, спеціаліст відділу ОРДДВКТЗ РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях Ягода Андрій здійснив перевірку відеозаписів приймання практичних іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами.

Відповідно до висновку РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 02.05.2024 за вих. № 31/30-3702-2024 адміністратор ТСЦ МВС №4841 ОСОБА_1 допустив наступні порушення:

пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 515, який встановлює, що приймання практичного іспиту проводиться на транспортному засобі тієї категорії, на керування яким особа, що екзаменується, претендує отримати право. Порушення, допущене ОСОБА_1 складалося з того, що під час практичного іспиту використовувався транспортний засіб RENAULT MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 , але напівпричіп марки SCHMITZ SPR 24 з номерним знаком НОМЕР_2 був відсутній;

абзацу 9 пункту 4 розділу І Інструкції про використання технічних засобів контролю під час складання іспитів (у тому числі за допомогою фото-, відео-, аудіотехніки), збереження отриманої за допомогою них інформації та доступ до неї, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.05. 2020 № 408 (далі - Інструкція 2), що вимагає під час складання іспитів у режимі реального часу забезпечити відео-, аудіозапис особи під час складання практичного іспиту, у тому числі рухів її рук та ніг. Порушення складалося у незабезпеченні відеозапису рухів ніг;

абзацу 10 пункту 4 розділу І Інструкції 2, що встановлює наявність відео-, аудіозапису рухів рук та ніг спеціаліста закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв (у разі присутності) під час приймання практичного іспиту. Порушення виразилося в частковому відеозапису спеціаліста закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв під час приймання практичного іспиту, у тому числі рухів його ніг;

абзацу 13 пункту 4 розділу І Інструкції 2, що встановлює наявність відеозапису органів керування транспортного засобу (рульового колеса, важеля перемикання передач, гальмівної педалі, педалі регулювання подачі палива, педалі зчеплення транспортного засобу з механічною коробкою передач), на якому приймається практичний іспит. Порушення ОСОБА_1 даного пункту виразилося у відсутності такого відеозапису;

абзацу 14 пункту 4 розділу І Інструкції 2, який вимагає під час складання іспитів у режимі реального часу забезпечити фіксацію впливу на дублюючі механізми органів керування гальмовою системою транспортного засобу та трансмісією транспортного засобу з механічною коробкою передач. ОСОБА_1 частково зафіксував вплив на дублюючі механізми органів керування гальмовою системою транспортного засобу та трансмісією транспортного засобу з механічною коробкою передач.

21.05.2024, за результатами розгляду матеріалів адміністративної справи, майор поліції Білецький А. В. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія БАД № 809292) стосовно адміністратора ТСЦ №4841 ОСОБА_1 про вчинення, останнім, адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 127-4 КУпАП, а саме:

порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія.

Відповідно до вказаної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції №515 визначено, що приймання практичного іспиту проводиться на транспортному засобі тої категорії, на керування транспортним засобом якої особа, що екзаменується, претендує отримати право.

Відповідно до частини 2 статті 127-4 КУпАП, порушення посадовими особами територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України встановленого порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами або видачі посвідчення водія -

тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 127-3 КУпАП поліцейськими підрозділу Департаменту патрульної поліції, Департаменту внутрішньої безпеки, а за частинами першою і другою статті 127-4 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту внутрішньої безпеки.

За такого правового аналізу наведених норм є підстави для висновку, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 127-4 КУпАП, Департамент внутрішньої безпеки виносить постанову без складання відповідного протоколу.

Досліджуючи доводи сторін у справі, колегія суддів установила, що головним питанням, яке належить вирішити в цьому спорі, це доведеність вини позивача, що приймання практичного іспиту у ОСОБА_2 для отримання, останнім, посвідчення водія категорії «СЕ» відбувалося на транспортному засобі RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 без напівпричепа до нього марки SCHMITZ SPR 24 н/з НОМЕР_2 .

Як мовилося вище, суд першої інстанції поважав, що наявні в матеріалах справи відеодокази не встановлюють вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 127-4 КУпАП

Для встановлення об`єктивної істини у справі, колегія суддів дослідила відповідні фото та відеоматеріали, які за твердженням скаржника, встановлюють обставини приймання ОСОБА_1 практичного іспиту у ОСОБА_2 на транспортному засобі RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1 без напівпричепа до нього марки SCHMITZ SPR 24 н/з НОМЕР_2 .

Зокрема, з відеозапису 2024_0326_143402_004B.MOV вбачається, що 26.03.2024 у період часу з 14:34 год. до 14:57 екзаменатор ОСОБА_1 приймав іспит у ОСОБА_2 на автомобілі RENAULT MAGNUM.

Водночас, з відеозапису 2024_0326_145042_030В.МОУ випливає, що 26.03.2024 о 14:50 год. до 15:15 год. екзаменатор ОСОБА_5 приймав іспит у ОСОБА_4 на автомобілі TOYOTA COROLLA.

Отже, початок іспиту у ОСОБА_4 на автомобілі TOYOTA COROLLA почався через 16 хвилин після того як почався іспит у ОСОБА_2 .

Дослідивши дані відеозаписи, які є єдиним доказом у межах даної справи, колегія суддів установила, що існує тільки один фрагмент, на якому технічний засіб контролю з легкового автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_3 зафіксував рух вантажного автомобіля RENAULT без напівпричепу.

Така подія відбулася о 14:55 год., коли автомобіль RENAULT без напівпричепу та TOYOTA COROLLA проїжджають повз один одного.

Водночас, на відеозаписах та фотознімках зроблених з відеозапису неможливо встановити, що саме RENAULT з реєстраційним номером НОМЕР_4 рухався без напівпричепа. Відео та фото такої якості, що неможливо встановити реєстраційний номер RENAULT для того щоб достеменно встановити вину позивача.

Варто також уваги, що сторони в судовому засіданні заявили, що фіксація подій технічним засобом контролю (камер спостереження), встановленого на автомобілі RENAULT відбувалася некоректно, а відтак існують розбіжності фактичного часу та часу встановленого на відеореєстраторі.

Суд вважає доцільне звернути увагу на те, що призначенням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів приватних осіб від незаконних рішень, дій та бездіяльності з боку суб`єктів владних повноважень. Важливою складовою досягнення завдання адміністративного судочинства є доказування, яке спрямоване, у першу чергу, на встановлення обставин у справі. Доказова діяльність у підсумку має забезпечити прийняття законного й обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують вимоги позову + обставини, які підтверджують заперечення проти позову + обставини, які мають інше значення для розгляду справи і мають бути встановлені.

У межах спірних правовідносин предметом доказування була обставина дотримання ОСОБА_1 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №515, де встановлено, що приймання практичного іспиту проводиться на транспортному засобі тої категорії, на керування транспортним засобом якої особа, що екзаменується, претендує отримати право.

Суб`єкт владних повноважень, наголошуючи про порушення позивачем даної норми не надав з цього приводу належних, допустимих та достовірних доказів, попри те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на нього.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Отож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, у даній справі не передбачений.

Керуючись статтями: 195, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2024 року у справі за позовом адвоката Сафронова Юрія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Миколаївського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя К. В. Кравченко