Справа № 492/111/25
Суддя: Черевата В. І.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 492/111/25
провадження № 2-адр/492/1/25
24 лютого 2025 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Череватої В.І.,
за участю секретаря судового засідання Деде К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Старенкова Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа старший сержант відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Коротич Олег Олегович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
23.01.2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Старенкова О.Ю. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа старший сержант відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Коротич Олег Олегович, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3782037 від 03.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП старшим сержантом поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Коротич Олегом Олеговичем та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір по справі.
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 10.02.2025 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3782037 від 03.01.2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 гривень, винесену поліцейським СРПП старшим сержантом поліції відділення поліції № 1 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Коротич Олегом Олеговичем. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн.

13.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. До даної заяви долучені докази щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн., згідно яких представник відповідача просив суд у задоволенні заяви відмовити, з підстав, зазначених в запереченнях.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, за неявки сторін до судового засідання, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 10.02.2025 року, представником позивача адвокатом Старенковим О.Ю. під час судових дебатів у справі зроблено відповідну заяву щодо вирішення питання про понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог частини 5 статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з часиною 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 статті 252 КАС України).

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

За нормами частини першої статті 26 Закону № 5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано:

- Договір про надання правової допомоги № 1301-25 від 13 січня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Старенковим О.Ю.;

- Акт наданих послуг за договором № 1301-25 від 13 січня 2025 року;

- Копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2030.

Відповідно до акту наданих послуг за Договором від 13.01.2025 року № 1301-25 адвокатом Старенковим О.Ю. надано ОСОБА_1 наступні послуги та витрачено таку кількість часу:

- вивчення та надання правового аналізу документів та консультації - 2 год. - 1000 грн.;

- розробка правової позиції 3 год. 1500 грн.;

- підготовка та подача адвокатського запиту - 3 год. 1500 грн.;

- підготовка та складання позовної заяви - 12 год. - 6000 грн.;

- представництво інтересів позивача в суді - 1 год. - 2000 грн.

Всього надано послуг на суму 12000 грн.

Варто вказати, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, кількість витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірність обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг, про які зазначено у до акту наданих послуг за Договором від 13.01.2025 року № 1301-25, суд зауважує, що такі послуги адвоката як "підготовка та складання позовної заяви" включають у себе "попереднє вивчення матеріалів. Розробку правової позиції. Консультування".

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на правничу допомогу не є повністю співмірним обсягом правових послуг, що був необхідним для забезпечення представництва та захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи.

Суд зауважує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд немає права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, як зазначено у пунктах 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, з огляду на обґрунтованість заяви в частині послуг, які підтверджуються документально, виходячи з принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу фактично наданим послугам, суд приходить до переконання, що такі витрати підлягають зменшенню до 3 000,00 грн. і такий розмір відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Отже, за наслідками розгляду цієї справи на користь ОСОБА_1 стягуються витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Старенкова Олександра Юхимовича про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі № 492/111/25 - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 24 лютого 2025 року.

Суддя В.І. Черевата