Справа № 420/22646/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.05.2024 та зобов`язання призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 15.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з 08 травня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 квітня 2024 року за №91;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідачів на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.02.2022 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08 травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перехід на інший вид пенсії: з пенсії за віком на пенсію держслужбовця відповідно до Закону «Про державну службу».

Проте, отримав відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.05.2024 року за №1500-0222-8/77293, у відповідності до якої позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, на підставі рішення від 15.05.2024 року про відмову в переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та за його скасуванням звернувся до суду.

(б) Позиція Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначив, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, оскільки На призначення пенсії за Законом № 889-VIII «Про державну службу» мають право особи, яким раніше не призначались пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу»:

державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723- ХІІ та актами Кабінету Міністрів України;

особи, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають стаж не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. ХІІ та актами

Пенсії відповідно до Закону № 889-VIII, призначаються за умови досягнення пенсійного віку для чоловіків - 62 роки, для жінок віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), та за наявності страхового стажу для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років.

Статтею 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», є встановлення за займаною посадою, відповідного рангу.

Тобто обрахунок стажу державної служби для визначення права на пенсію державних службовців, здійснюється у відповідності до ст. 25 Закону №889-VIII.

Обрахунок стажу державної служби проводиться органами пенсійного фонду за наявними документами про стаж, який у випадку позивача склав 8 місяців 17 днів.

Періоди роботи позивача в органах внутрішніх справ, не було враховано до стажу державної служби, оскільки це не передбачено ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

(в) Позиція Відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою №1686 від 08.05.2024 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідки про заробітну плату від 02.04.2024 №91 виданої Одеською митницею ДФС.

Відповідач акцентує увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало участі у розгляді заяви ОСОБА_1 . До Головного управління було надано лише заяву від 08.05.2024, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Відповідач вважає, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

ІІІ. Процедура та рух справи

22 липня 2024 року ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Справу суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 16.02.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою №1686 від 08.05.2024 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідки про заробітну плату від 02.04.2024 №91 виданої Одеською митницею ДФС.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності».

Розглянувши за принципом «екстериторіальності» заяву позивача від 08.05.2024 та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято Рішення від 15.05.2024, яким позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування вказаного рішення вказано, що провести переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та наданої до заяви довідки від 02.04.2024 № 91 видану Одеською митницею Державної митної служби України немає законних підстав.

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

V. Джерела права та висновки суду

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульоване Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII.

Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII набувають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №676/4235/17.

При цьому, абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно з законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII).

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатка до нього.

Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 15.05.2024 року, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є відсутність у позивача стажу державної служби через не зарахування періоду роботи позивача до державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

У відповідності до п. 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Водночас, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки, і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до довідки за №32 від 19.05.2021 року, виданою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 з 25.04.1980 року по 03.06.1982 року проходив строкову військову службу.

Згідно довідки за №9/с-296 від 23.05.2013 року, виданою ОСОБА_1 Головним управлінням МВС України в Одеській області, ОСОБА_1 у період з 27.09.1982 року по 09.11.1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ, відповідно витягу із послужного списку архівної особової справи ОСОБА_1 , які надані позивачеві разом з вищевказаною довідкою від 23.05.2013 року, зазначено:

- 25.04.1980 05.01.1981 курсант військової частини НОМЕР_2 ;

- 05.01.1982 03.06.1982 командир відділення військової частини НОМЕР_2 ;

- 27.09.1982 01.10.1983 міліціонер відділу внутрішніх справ Тарутинського райвиконкому Одеської області;

- 01.10.1983 30.09.1985 курсант Одеська спеціальної середньої школи міліції МВС СРСР;

- 01.10.1985 21.01.1986 слідчий відділу внутрішніх справ Тарутинського райвиконкому Одеської області;

- 21.01.1986 01.08.1988 слідчий відділу внутрішніх справ Тарутинського райвиконкому Одеської області ;

- 01.08.1988 - 01.09.1991 слухач Київської вищої школи МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинского (надалі - Вища школа МВС СРСР);

- 01.09.1991 09.11.1992 начальник відділення карного розшуку відділу внутрішніх справ Тарутинського райвиконкому Одеської області.

Крім цього, під час проходження служби в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР позивачу були присвоєні наступні спеціальні звання:

- наказом УВС №343 о/с від 01.10.1982 року старший сержант міліції;

- наказом МВС СРСР №299 о/с від 30.08.1985 року лейтенант міліції;

- наказом УВС №219 о/с від 30.08.1988 року старший лейтенант міліції;

- наказом КВШ МВС СРСР №90 о/с від 31.08.1991 року капітан міліції.

З 09.11.1992 року позивач звільнений у запас Збройних Сил за ст. 64 п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до довідки за №52/15Д від 10.04.2015 року наданої ОСОБА_1 . Одеською митницею Державної фіскальної служби України, ОСОБА_2 з .10.11.1992 року по 27.02.2001 роки та 05.08.2015 13.05.2016 роки проходив службу в митних органів. Відповідно записів особової справи ОСОБА_1 , які надані позивачеві разом з вищевказаною довідкою від 10.04.2015 року зазначено:

10.11.1992 09.07.1996 року начальник відділу по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил Березинської митниці, з 01.12.1992 року одночасно заступник начальника Березинської митниці;

24.12.1992 присвоєння персонального рангу звання «Радник митної служби ІІІ ранку»;

01.06.1995 прийняв Присягу державного службовця;

24.06.1996 - присвоєння персонального рангу звання «Радник митної служби ІІ ранку»;

10.07.1996 31.03.1997 заступник начальника Іллічівської митниці, начальник відділу по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил Іллічівської митниці;

01.04.1997 27.02.2001 виконуючий обов`язки заступника начальника Іллічівської митниці - начальник відділу по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил;

20.10.1997 - заступник начальника Іллічівської митниці; 19.11.1998 начальник служби по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил заступник начальника Іллічівської митниці;

19.06.1998 - присвоєння персонального рангу звання «Радник митної служби І рангу»;

05.08.2015 13.05.2016 головний державний інспектор юридичного відділу Одеської митниці ФЦС.

Отже, як зазначено вище ОСОБА_1 проходив службу в митних органах у період з 10.11.1992 27.02.2001 року.

Також, відповідно до записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач у період часу з 05.08.2015 року по 13.05.2016 року працював головним державним інспектор юридичного відділу Одеської митниці Державної фіскальної служби.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області у відповідності до оскаржуваного рішення від 15.05.2024 року було зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ позивачу лише 8 місяців 17 днів, а саме період з 20.04.2014 по 06.04.2015, коли позивач працював на посаді головного спеціалісту відділу будівництва управління житлового-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури Біляївської районної державної адміністрації. Станом на час звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення із пенсії за віком на пенсію державного службовця, позивач на 01.05.2016 рік вже мав необхідний стаж (вислугу років) державного службовця 22 роки 14 днів (12 р. 2 м. 18 дн.+9 р. 1 м. 19 дн.+8 міс. 17 дн.), що підтверджується вищевикладеними доводами, та загальний трудовий стаж позивача складає 35 років і 11 місяців та 4 дня, що підтверджується РС розрахунком, наданим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області разом з оскарженим рішенням.

Суд вважає, що позивач на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII мав достатній стаж державної служби (понад 20 років станом на 01.05.2016), оскільки посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, ч. 17 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, законодавством, чинним на період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також приписами п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, якими визначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Отже, суд не бере до уваги положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону № 889-VIII, відповідно до якого дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, скільки судом в ході розгляду справи встановлено, що нормами Податкового кодексу України та ст. 46 Закону № 889-VIII (яка є спеціальною щодо ст. 3 цього ж Закону) передбачено протилежне.

Відтак, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: позивач досягнув 62 річного віку, набув більше 30 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною, відтак рішення від 15.05.2024 року підлягає скасуванню.

Водночас, суд відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Згідно із п. 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

Звертаючись 08.05.2024 до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію згідно із Законом № 889-VIII, позивач додала до заяви довідку №90 від 02.04.2024 року про заробітку плату для обчислення пенсії у період з 1996 по 2001 роки, складеною Одеською митницею Державної митної служби України.

Крім цього, оскільки останнім місцем роботи позивача на державній служби є Одеська митниця Державної фіксальної служби України, в якій до 13.05.2016 року ОСОБА_1 працював на посаді головного державного інспектора юридичного відділу, тому разом з заявою надано довідку за №91 від 02.04.2024 року, яка передбачена п. 5 Порядку №622, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого за прирівняною останньою займаною посадою на державній службі, а саме посадою головного державного інспектора юридичного відділу, згідно з Порядком № 622 грошове забезпечення, з якого повинна відраховуватись пенсія ОСОБА_1 складає 19 150 гривень, що складається з: - Посадовий оклад 12 300 гривень; - Надбавка за ранг (Радник митної справи І рангу) 700 гривень; - Надбавки за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 21 рік 10 місяців 08 днів) 6 150 ,00 гривень.

Зазначені довідки позивач подав до позовної заяви.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Чернігівській області, рішенням якого позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Проте дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з 08 травня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 квітня 2024 року за №91.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

VI. Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 12.07.2024 позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн., який належить до розподілу на користь позивача на підставі ч. 3 ст. 139 КАС України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 28000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд встановив, що для надання правничої допомоги та представництва своїх інтересів позивач як Клієнт уклав договір з адвокатом Згода Олексій Олександрович.

Відповідно до п 3.1 зазначеного договору вартість послуг Адвоката за цим Договором становить 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень. Вартість послуг за даним договором може бути зменшена або збільшена за домовленістю сторін, у зв`язку з неможливістю або безперспективністю вжиття процесуальних заходів для захисту прав та інтересів Клієнта або збільшена при можливості вжиття заходів для позитивного результату для Клієнта, але не може бути менш ніж 80% від загальної суми договору.

Згідно із Актом приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №294/24 від 10.06.2024 р. в період з 10.06.2024 по 30.07.2024 року, Адвокатом надано, а Клієнтом прийнято правничу допомогу, а саме:

вивчення документів наданих Клієнтом. Надання усної консультації - 10.06.2024 - 1000 грн.

підготовка запиту до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - 17.06.2024 - 500 грн.

підготовка позовної заяви та додатків до неї до Одеського окружного адміністративного суду - 07.07.2024-17.07.2024 - 10 000 грн.

підготовка клопотання про витребування доказів до Одеського окружного адміністративного суду - 17.07.2024 - 1500 грн.

підготовка відповіді на відзив до Одеського окружного адміністративного суду - 30.07.2024 - 4000 грн.

Вартість послуг наданих Адвокатом за цим Актом складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Відповідно до п 3.3. Договору за бажанням Клієнта вартість послуг Адвоката може бути сплачена ним в повному обсязі достроково При цьому Акт приймання-передачі наданих послуг підписаний Сторонами Договору є документом, який підтверджує здійснення повного розрахунку між Сторонами.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 28 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами, більш того ні підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №294/24 від 10.06.2024 р..

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 5 000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на висновок суду про часткове задоволення суду, складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 15.05.2024 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А, ) призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) з 08 травня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 квітня 2024 року за №91.

4.У решті вимог - відмовити.

5.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу 5000 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО