Справа № 537/2419/24
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/2419/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Криви Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Смілі справу за адміністративним позовом представника позивача - адвоката Мудрик Анастасії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до лейтенанта батальйону патрульної поліції міста Кременчук - Кирилахи Оксани Олексіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

Представник позивача - адвокат Мудрик Анастасія Ігорівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась з позовом до лейтенанта батальйону патрульної поліції міста Кременчук - Кирилахи Оксани Олексіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В позові просить суд визнати протиправною та скасувати постанову лейтенанта батальйону патрульної поліції міста Кременчук - Кирилахи Оксани Олексіївни, серія БАД № 360021 від 02.05.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та стягнути на його користь понесені витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що оскільки причина зупинки транспортного засобу позивача була безпідставною, правил дорожнього руху він не порушив підстав для здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення його до адміністративного відповідальності у відповідача не було.

Щодо неправомірності дій відповідача, сторона позивача вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено: 02.05.2024 в м. Кременчук по вул. Чумацький Шлях, позивач керуючи транспортним засобом подав звукові сигнали без необхідності в населеному пункті без потреби, під час перевірки документів не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п. 9.5 ПДР України. На думку представника позивача, оскільки позивач не мав можливості продовжувати рух, при цьому він не міг привернути увагу транспортного засобу попереду, з метою запобігання дорожньо-транспортної пригоди, позивач подав сигнал транспортному засобу відповідача. Тому вважає, що в діях позивача відсутній склад порушення п.9.5 ПДР, що також відповідачем не доведено доказами.

Також представник позивача посилається на ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення в неї документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, з підстав зазначених в даній статті. Та пункт 7, п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей , транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 №1456, а саме проїзду транспортних засобів через блокпост та контрольні пункти в`їзду виїзду.

Вважає, що відповідачем не було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, а також не було зазначено чи підтверджено, що транспортний засіб був зупинений на проїзді через блокпост (контрольний в`їзд). Тому представник позивача прийшов до висновку, що позивач не порушив дорожнього руху, не здійснював проїзд повз блокпост (контрольний в`їзд), відповідно обов`язку надавати документи, що посвідчують відповідне право особи у позивача не виникало.

У зв`язку з чим представник позивач звернулась до суду та просить суд задовольнити вищезазначені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 , в своїх письмових поясненнях до позовної заяви зазначив, що причина зупинки його транспортного засобу була безпідставною, правил дорожнього руху він не порушив підстав для здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача не було, як вказано в позовній заяві. Окрім цього в своїх поясненнях посилається щодо необхідності доведеності поза розумним сумнівом кожного з елементів для правової кваліфікації його дій. Також вважає, що під час зупинки транспортного засобу на блокпосту, водій не зобов`язаний надавати жодні документи, окрім документів, що посвідчують особу та, враховуючи, що відповідачем на його вимогу не було надано жодних документів, які підтверджують, що місце зупинки є блокпост, тому він не порушив жодних норм та приписів закону не маючи при собі фізичного посвідчення водія. Тому враховуючи викладене у письмових поясненнях, стверджує, що до справи не долучено жодних допустимих та належних доказів, які могли б достовірно підтвердити вчинення ним адміністративних правопорушень.

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.05.2024, справу за адміністративним позовом представника позивача Мудрик А.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до відповідача Кирилахи О.О. про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року вказана цивільна справа передана на розгляд судді Криви Ю.В.

Ухвалою судді від 14 червня 2024 року позовну заяву відповідно до положень ст. 169 КАС України було залишено без руху.

В наданий судом строк представник позивача, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, направив до суду квитанцію про сплату судового збору у визначеному судом розмірі, водночас, представником позивачане долучена до позовної заяви копія оскаржуваної постанови, яка є нечитабельною (неналежної якості), що унеможливлює суд детально перевірити та дослідити її зміст, однак в наданих матеріалах справи, містяться дані та зміст постанови серії БАД №360021 від 02.05.2024, які сторонами не оспорюються.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду від 24 червня 2024 року відкрито провадження по справі, судовий розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі другого відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області, відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

20 серпня 2024 року від представника управління патрульної поліції в Полтавській області Коломієць О.Ю. та від відповідача інспектора роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Кирилахи О.О. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких останні просили у задоволенні позову відмовити. Окрім того в поданих відзивах представник управління патрульної поліції в Полтавській області Коломієць О.Ю. та відповідач ОСОБА_2 зазначили, що позивачем заявлено позов до інспектора роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Кирилахи О.О., яка є неналежним відповідачем, тоді як належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена оскаржувана постанова. Окрім того, зауважили, що управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції також не є належним відповідачем у справі, оскільки не є юридичною особою та являється територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року замінено первісного відповідача - управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на належного відповідача Департамент патрульної поліції, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем знаходження).

Користуючись своїм правом, відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив, узагальнені доводи якого зводяться до того, що під час несення служби 02.05.2024 року на блокпосту по вул. Чумацький Шлях, la у м. Кременчуці, був виявлений транспортний засіб AUDI A8, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача, який перебуваючи в потоці автомобілів, що здійснювали рух через блокпост, без необхідності, тобто не задля запобігання ДТП, подав звуковий сигнал в населеному пункті, що є порушенням п. 9.5 ПДР України. За викладеними обставинами та за наявності достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення, працівники поліції законодавчо наділені повноваженнями щодо зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія не залежно від того, як оцінює власні дії щодо дотримання правил дорожнього руху сам водій. При цьому, водій не може оспорювати підставу зупинки транспортного засобу та факт правопорушення, ще до початку розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

На місці зупинки транспортного засобу водія було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху. Водночас на неодноразову законну вимогу інспектора поліції пред`явити для перевірки документи, визначені п.п. 2.1 Правил, водій не надав посвідчення водія на право керування транспортом засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 «а» ПДР України, та за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. l ст. 126 KУпAП. Письмових пояснень та документів в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав. Натомість, доводи та поведінка водія були направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та свідчили про не усвідомлення ним протиправності своїх дій в сфері безпеки дорожнього руху під час керування ТЗ та нехтування нормами чинного законодавства.Таким чином, було прийнято до уваги усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП, є належним та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт порушення водієм ПДР, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення. Постанову оголошено в присутності позивача негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано ii копію. Роз`яснено порядок та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок та строки виконання постанови.

Відеозапис з нагрудної капери працівника поліції, на якому зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, станом на день розгляду справи в суді видалено у відповідності до розділу VIII в пункту 3 підпункту l «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомок, відеозапису, засобів фото-, кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом MBC України від 18.12.2018 року за №1026, відповідно до якої строк зберігання відеозаписів з портативних відео реєстраторів патрульних поліцейських становить 30 діб. Поряд з цим, просила суд прийняти до уваги, що відсутність відеозапису розгляду справи з портативного нагрудного відео реєстратора не може свідчити про відсутність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки такий факт підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи, зокрема поясненнями викладеними в позовній заяві. Тому просила відмовити ОСОБА_3 в задоволенні адміністративного позові в повному обсязі.

Представник співвідповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Коломієць О.Ю. подала до суду відзив, в якому детально виклала свою позицію, яка підтверджує доводи відповідача ОСОБА_4 , щодо правомірності її дій під час виконання службових обов`язків. Окрім цього просила ОСОБА_3 в задоволенні адміністративного позові відмовити в повному обсязі.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Судом встановлено, що зі змісту позову вбачається, що 02.05.2024 року інспектором роти ТОР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кирилахою Оксаною Олексіївною винесено постанову серії БАД №360021 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 09 год. 20 хв. по вул. Чумацький Шлях, 1а у м. Кременчуці, керуючи транспортним засобом Ауді А8, номерний знак НОМЕР_2 , подав звуковий сигнал без необхідності в населеному пункті, чим порушив п.п. 9.5 ПДР України та під час перевірки документів не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 9.5 ПДР України подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього не можливо запобігти дорожньо- транспортній пригоді.

В свою чергу представник позивача зазначила, що позивач ОСОБА_1 не мав можливості продовжувати рух, та оскільки він не міг привернути увагу транспортного засобу попереду, з метою запобігання дорожньо-транспортної пригоди, позивач подав сигнал транспортному засобу відповідача. З чого вбачається, що позивач не заперечує факт застосування звукового сигналу у населеному пункті, однак не зазначив, які саме безпосередні обставини (причино-наслідкового зв`язку) викликали необхідність застосовувати звуковий сигнал, окрім загального формулювання: «з метою запобігання ДТП», яке об`єктивно та детально не розкриває мети вчинених дій.

Відповідно до п.п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.п. 2.1, зокрема, посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

За ч. 1, 2 ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до п. 6 ст. 62 ЗУ «Про національну поліцію» втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського, зокрема на місці здійснення спеціального поліцейського контролю водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі 536/164/24).

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 року по справі №537/2324/17.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу, що згідно матеріалів справи сторона позивача підтверджує, що в час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, в місті Кременчук позивач керував транспортним засобом Ауді А8, номерний знак НОМЕР_2 , подавав звуковий сигнал в населеному пункті. Не заперечує, що на місці зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції позивач не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В позовній заяві відсутні об`єктивно обґрунтовані пояснення позивача щодо вчиненого ним порушення Правил дорожнього руху.

Доводи представника позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки документи, визначені п.п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів в підтвердження доводів, викладених в адміністративному позові, до позовної заяви, в порядку ч. 4 ст. 161 КАС України, представником позивача не додано.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі- Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу III зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи: опитування особи; зупинення транспортного засобу: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Суд приходить до висновку, що відповідач виконуючи свої службові обов`язки, керуючись 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», маючи підстави вважати щодо порушення позивачем п.9.5 ПДР України, попросила надати водійське посвідчення позивача.

Окрім цього, представник позивача також посилається у позові, що згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують її особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, що містяться в документах, якщо: проїзд транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду виїзду, що знайшло своєї підтвердження з відеозапису наданого позивачем.

А саме на відео зафіксовано, що відповідач просить надати позивача водійське посвідчення та/або паспорт (документ який посвідчує особу) на що позивачем було відмовлено з причин того, що на його думку, ним не було порушено ПДР України та його невпевненості в тому, що блокпост розташований на законних підставах. З цих причин вважає, наявність в нього законних підстав вимагати у поліцейського відповідні документи щодо розташування блокпосту.

Відповідно до п.п. 1, 7 ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 23 та 24 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 17 Закону України «Про основи національного спротиву», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» особовий склад Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП), крім реалізації основних повноважень поліції, реалізує додаткові повноваження шляхом участі у виконанні завдань територіальної оборони, здійсненні заходів правового режиму воєнного стану з метою забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії окупаційних військ на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456 затверджено «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» (далі Порядок). Цей Порядок визначає механізм перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, крім обмежень, визначених Конституцією України.

Правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти (п. З Порядку).

Згідно п. 5 Порядку право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 10 Порядку уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, зокрема, в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Отже, згідно Закону України «Про Національну поліцію» та вказаних нормативно- правових актів до повноважень Національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Як встановлено судом, 02.05.2024 року, на блокпосту по вул. Чумацький Шлях, 1а у м. Кременчуці працівниками поліції був виявлений транспортний засіб Ауді А8, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, який перебуваючи в потоці автомобілів, що здійснювали рух саме через блокпост, подав звуковий сигнал в населеному пункті, що є порушенням п.п. 9.5 ПДР України та в подальшому невиконав вимог п.2.4 «а» ПДР України, надатина вимогу працівника поліції посвідчення водія.

За викладених обставин та за наявності достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення, працівники поліції законодавчо наділені повноваженнями щодо зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія не залежно від того як оцінює власні дії щодо дотримання Правил дорожнього руху сам водій.

На місці зупинки транспортного засобу водія поліцейським було повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху.

Водночас, на неодноразову законну вимогу інспектора поліції пред`явити для перевірки, документи, визначені п.п. 2.1 Правил, водій не надав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 «а» ПДР України, та за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову,а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17 та від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19: «Доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги».

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи представника позивача та позивача оцінюються судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, проаналізувавши докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову стосовно позивача ОСОБА_1 а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову представника позивача - адвоката Мудрик Анастасії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до лейтенанта батальйону патрульної поліції міста Кременчук - Кирилахи Оксани Олексіївни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий: Ю. В. Крива