Справа № 160/1761/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/1761/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 визнання дій протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024р. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головашич Ю.О., за допомогою поштового зв`язку звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-11/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/1761/24 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 54/.

Позивач, посилаючись у позові на те, що з 04.10.2022р. проходив військову службу у складі військової частині НОМЕР_2 і з 19.10.2022р. його було виключено з військової частини НОМЕР_2 , та зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 . посилаючись на те, що 16.11.2022р. він самовільно не залишав військову частину, а був на лікуванні, що командиром військової частини не було з`ясовано усі обставини під час визнання його таким, що 16.11.2022р. самовільно залишив військову частину, отже приписи Дисциплінарного статуту ЗСУ не порушував, а тому просив :

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 16.11.2022р. за №307 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 26.11.2022р. за №317 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 13.10.2023 року за № 793 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 22.02.2022р. продовольче, речове і інші види забезпечення, починаючи з 16.11.2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2022р. №307; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення за період з 16.11.2022р. по 10.10.2023р. (включно) з урахуванням вимог Розділу ХХVІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (Суддя Ніколайчук С.В. ) /а.с. 179-184/.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 19.11.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 20.11.2024р.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі №160/1761/24 поновлено військовій частині НОМЕР_1 строк апеляційного оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24, відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24 до закінчення апеляційного розгляду справи і з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/1761/24, апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 24.12.2024р., про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи.

Військова частин НОМЕР_1 , посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом винесено необґрунтоване рішення, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального права, просила суд рішення суду першої інстанції від 12.09.2024р. скасувати в частині задоволених позовних вимог, постановити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 12.09.2024р. у даній справі залишити без змін.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду апеляційної інстанції 04.12.2024р.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 позивач у справі, відповідно до Указу Президента України «Про продовження проведення загальної мобілізації» 02.10.2022р. був призваний на військову службу та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.10.2022р. №279 зарахований до списків особового складу військової частини військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 /а.с. 18-20/.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2022 №307: « 4. Вважати такими, що вибули з пункту постійної дислокації: 4.12. старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , оператора 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, вважати таким, що 16 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.

Виключити з котлового забезпечення військової частини з 16 листопада 2022 року.

Виключити з грошового та речового забезпечення військової частини з 16 листопада 2022 року.» /а.с. 39/.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.11.2022 №317 : « 27. Відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішення суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі), нижчепойменованих осіб солдатського та сержантського складу, які виведені в розпорядження наказом командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 26 листопада 2022 року №277-рс, УВІЛЬНИТИ від займаних посад та ЗАРАХУВАТИ в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 26 листопада 2022 року:

старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , оператора 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням частини.» /а.с. 40/.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2023 №793: « 26. Нижчепойменованих військовослужбовців відповідно до наказу командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 13 жовтня 2023 року №286-рс увільнити від займаних посад та призупинити військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України: старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , колишнього оператора 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, який 16 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину згідно ЄРДР від 11 жовтня 2023 року №0000391 з 11 жовтня 2023 року;..» /а.с. 41/.

Позивач, не погодившись з прийнятими наказами відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 2 - 4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст.1,2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст.26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Отже, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Таким чином, підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).

Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі- особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України«Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до ч.4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Аналогічні норми містяться в пунктах 144-1 і 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Частиною четвертою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Отже, аналізуючи положення ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у системному зв`язку з положеннями ч.4 ст.85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі № 420/8263/22.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 16.11.2022 №307, позивача визнано таким, що з 16.11.2022 самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації та виключено з котлового забезпечення та виключено з грошового та речового забезпечення такої частини з 16.11.2022р..

Службове розслідування за фактом залишення позивачем місця розташування підрозділу призначено 30.11.2022.

За результатами проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення позивачем 16.11.2022р. військової частини в пункті постійної дислокації, встановлено, що « 16.11.2022р. о 07:00 год під час перевірки особового складу 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопохітного батальйону військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_1 було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 . Здійснені розшукові заходи результату не дали. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, його місце перебування не відоме

Старший солдат ОСОБА_1 про будь-які проблемні питання, що потребують негайного вирішення, посадовим особам мотопіхотного батальйону не доповідав, клопотань про надання йому відпустки не подавав»

26.11.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №317 відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішення суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі), нижчепойменованих осіб солдатського та сержантського складу, які виведені в розпорядження наказом командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 26 листопада 2022 року №277-рс, УВІЛЬНИТИ від займаних посад та ЗАРАХУВАТИ в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 26 листопада 2022 року: старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , оператора 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням частини.

13.10.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №793 Нижчепойменованих військовослужбовців відповідно до наказу командира НОМЕР_5 окремої механізованої бригади від 13 жовтня 2023 року №286-рс увільнити від займаних посад та призупинити військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України: старшого солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , колишнього оператора 6 мотопіхотної роти НОМЕР_4 мотопіхотного батальйону, який 16 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину.

Цим же наказом командиром військової частини покладено обов`язок на підлеглих щодо направлення за вказаним фактом матеріалів до органів досудового розслідування, на підставі яких 11.10.2023р. внесено відповідні відомості до ЄРДР.

В силу вимог ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», саме днем внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо військовослужбовця обумовлюється початок призупинення військової служби особи, що самовільно залишила військову частину.

За відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати грошового забезпечення.

Отже, службу позивача призупинено з 16.11.2022р. наказом №307 та знято позивача з грошового забезпечення, а не з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР 11.10.2023р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зробив висновок про те, що призупинення виплати грошового забезпечення з 16.11.2022р. відбулося не в порядок передбачений Положенням, і тому наказ №307 від 16.11.2022р. є таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, судом досліджено та прийнято до уваги, що на підставі заяви командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2023р. внесено відомості про кримінальне провадження 0000391 за ч.4 ст. 408 Кримінального кодексу України про самовільне залишення місця служби, а саме військову частину НОМЕР_1 з пункту постійного місця дислокації в АДРЕСА_2 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , зокрема, ОСОБА_1 .

З огляду на предмет позову, в межах даної справи встановленню підлягають обставини правомірності призупинення служби та дії контракту, а також факт припинення грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для зупинення виплат и позивачу грошового забезпечення з 16.11.2022р. по 11.10.2023р. у військовій частині НОМЕР_1 були відсутні.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 12.09.2024р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

З огляду на те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2024р. відстрочено відповідачу сплату судового збору в сумі 1453,44грн. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі № 160/1761/24 до ухвалення судового рішення по суті апеляційної скарги і відкрито апеляційне провадження у справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1453,44грн. за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі №160/1761/24 залишити без змін.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні) 44 коп.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 24.02.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов