Справа № 400/1104/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

24 лютого 2025 р. № 400/1104/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., перевіривши матеріали позовної заяви

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною.зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивачу з 09.05.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 28.11.2024 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплатити позивачу починаючи з 09.05.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 28.11.2024, розмірів посадового окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплатити позивачу з 09.05.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 28.11.2024 належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації відпустки як учасника бойових дій, всіх фінансових виплат, у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів його посадового окладу та розміру окладу за військове звання з 09.05.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 28.11.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти;

стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 80000,00 гривень.

07.02.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачці десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/1104/25 в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 30.09.2024.

10.02.2025 через канцелярію суду надійшла заява позивача від 08.02.2025 про поновлення строків, яку він обґрунтував тим, що:

він був зарахований до списків частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 25 на посаду командира тактичної групи № 5, який за своїми посадовими обов`язками постійно перебуває у зоні бойових дій;

25.11.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 його призначено на посаду начальника групи інженерного забезпечення, який за своїми посадовими обов`язками постійно перебуває у зоні бойових дій; в цей період позивач отримав поранення, що підтверджується довідкою форми 100;

він не одержав письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні;

за своїми посадовими обов`язками він, як заступник командира військової частини, не мав права втручатися у виплату грошового забезпечення військовослужбовців; військова частина НОМЕР_1 постійно перебувала в зоні ведення бойових дій, а тому він займався взаємодією підрозділів;

в Україні йде війна.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У мотивувальній частині ухвали від 24.10.2024 про залишення позовної заяви без руху суд наголосив, що право на звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців:

враховуючи положення частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-ІХ), до 18.07.2022 не обмежене будь-яким строком;

відповідно до частини першою статті 233 КЗпП України (в чинній редакції згідно із Законом № 2352-ІХ) з 19.07.2022 обмежене тримісячним строком; водночас вказаний строк не підлягає застосуванню до 30.06.2023, так як він продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Відповідно до абзацу третього пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види в поточному місяці за минулий.

Відтак про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за відповідний місяць дізнається першого числа місяця, який слідує за наступним місяцем.

Так, про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за Отож про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення за вересень 2024 року позивач дізнався не пізніше 01.11.2024.

Крім того, відповідно до абзацу третього пункту 7 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом другим і четвертим пункту 11.1 розділу 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджені наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказа Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104) (далі Правила № 280), грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні у таких випадках:

вибуття до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу військової частини;

звільнення з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Перший примірник грошового атестата видається під підпис у картці особового рахунку військовослужбовця, в якій зазначається дата його видачі, а другий залишається в діловодстві фінансового органу військової частини (абзац п`ятий пункту 11.3 розділу 11 Правил № 280).

Відповідно до пункту 11.2 розділу 11 Правил № 280 у грошовому атестаті зазначаються, зокрема та невиключно, дані про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням станом на день видання цього атестата.

Відтак про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення військовослужбовець, який вибуває до нового місця служби (навчання), або який звільняється з військової служби, дізнається у день виключення його зі списків особового складу військової частини.

Суд встановив, що згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині):

від 04.11.2023 № 315 позивача виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення відповідача з 04.11.2023 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби;

від 28.11.2024 № 335 позивача виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення відповідача з 28.11.2024 у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Таким чином, про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення позивач дізнався:

за період служби з 09.05.2022 по 04.11.2023 у день виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а саме: 04.11.2023, зокрема, зі змісту виданого йому на руки грошового атестата;

за період служби з 17.05.2024 по 28.11.2023 у день виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а саме: 28.11.2024, зокрема, зі змісту виданого йому на руки грошового атестата.

Тому твердження позивача про те, що відповідач не повідомив про суми нараховані та виплачені йому при звільненні з військової служби, не відповідає дійсності.

Водночас суд наголошує на тому, що враховуючи пункт 11.3 розділу 11 Правил № 280, не отримавши від відповідача 04.11.2023 і 28.11.2024 грошових атестатів, позивач не міг бути зарахований на грошове забезпечення з 05.11.2023 у військовій частині, куди він перевівся, а відповідний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зарахувати його після 28.11.2024 на військовий облік.

Що стосується поранення позивача, то відповідно до корінця медичної картки форми 100 він дійсно отримав поранення 19.06.2023.

Однак, після цього він продовжив проходити військову службу і був звільнений з неї більш чим через 1 рік 5 місяців після отримання поранення.

Крім цього, позивач стверджує, що відповідно до його посадових обов`язків він постійно перебував у зоні бойових дій під час проходження військової служби. Проте, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження цього факту, зокрема та невиключно, що він у період з 17.05.2024 (після повернення до військової частини НОМЕР_1 ) відряджався в райони ведення бойових дій.

Суд також вважає необґрунтованим щодо поважності пропуску строку звернення до суду той аргумент позивача, що заступник командира військової частини не має права втручатися у виплату грошового забезпечення військовослужбовців. З цього приводу суд зазначає, що обіймаючи таку посаду, у позивача була можливість звернутися безпосередньо до начальника фінансового органу військової частини НОМЕР_1 про надання йому роз`яснень і пояснень щодо розміру нарахованого і виплаченого йому грошового забезпечення.

Що стосується аргументації позивача щодо того, що в Україні йде війна, то у пункті 47 постанови від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 Верховний Суд сформував правову позицію, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Відтак сам факт введення в Україні воєнного стану не є самостійною обставиною, що унеможливлює подання позову до адміністративного суду в строки, встановлені КАС України.

У пунктах 30 і 31 мотивувальної частини постанови від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові Верховний Суд, зокрема у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведеного слідує, що сам факт проходження позивачем військової служби не може бути безумовною підставою для поновлення строків звернення до адміністративного суду. Суд при вирішенні поважності причин пропуску відповідних строків повинен дослідити умови проходження позивачкою військової служби, зокрема, чи були наявні обставини, що унеможливлювали вчасно звернутися до суду з відповідним позовом.

Однак, ні у позовній заяві, ні у заяві про усунення недоліків позивач не навів обставин, які виникли під час проходження позивачем військової служби, і які у дійсності обмежували б його можливість звернутися до суду з цим позовом у строки, встановлені законодавством.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що перебування позивача на військовій службі суттєво не обмежувало та не ускладнювало йому можливість вчинити процесуальні дії (подати позовну заяву тощо) у визначений законом строк.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 08.02.2025 про визнання поважними причини попуску строку для звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позовна заява у відповідній частині підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 від 08.02.2025 про поновлення строків звернення до Миколаївського окружного адміністративного суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 повернути в частині позовних вимог, а саме щодо:

визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивачу з 19.07.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 30.09.2024 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплатити позивачу починаючи з 19.07.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 30.09.2024, розмірів посадового окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплатити позивачу з 19.07.2022 по 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 30.09.2024 належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації відпустки як учасника бойових дій, всіх фінансових виплат, які були нараховані у вказаний період, у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів його посадового окладу та розміру окладу за військове звання з 04.11.2023 та з 17.05.2024 по 30.09.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук