Справа № 320/23299/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Київ №320/23299/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2).

Просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.12.2023 № 30 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення їй пенсії всі періоди з 02.10.1990 по 05.04.1991, з 19.05.1999 по 23.08.1999, з 01.01.2004 по 16.08.2004 та з 01.10.2003 по 31.12.2010, призначити позивачу пенсію з 06.12.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплатити призначену пенсію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона як дружина померлого військовослужбовця має право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до стажу її роботи, що дає право на призначення пенсії всі періоди з 02.10.1990 по 05.04.1991, з 19.05.1999 по 23.08.1999, з 01.01.2004 по 16.08.2004 та з 01.10.2003 по 31.12.2010, проте відповідачем безпідставно відмовлено в реалізації вказаного права.

Ухвалою суду від 03.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідачі проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову. Стверджували відсутність правових підстав для призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначили, що до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 07.09.2001, з 01.01.2004 по 16.08.2004, оскільки відсутня довідка Департаменту соціальної політики про період отримання допомоги за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Щодо зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.10.2003 по 31.12.2010, повідомили, що вказані періоди до страхового стажу позивача не враховано частково, оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків.

Крім того, не зараховано до страхового стажу і період з 19.05.1999 по 23.08.1999 (навчання на курсах), оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України та наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 .

Як видно із посвідчення серії НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , позивач є дружиною померлого військовослужбовця (учасника бойових дій).

Згідно з довідкою від 08.03.2023 № 1958, виданою військовою частиною НОМЕР_5 , чоловік позивача ОСОБА_2 у період з 15.12.2022 по 06.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в районах населених пунктів Кліщіївка, Курдюмівка, Озирянівка Донецької області.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 від 21.07.2023 № 6124, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України,

06.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Із урахуванням принципу екстериторіальності, заяву та документи позивача було передано на розгляд до відповідача 2.

07.12.2023 за результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 30 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У рішенні зазначено, що дата звернення до територіальних органів ПФУ - 06.12.2023, вік заявника 52 роки, не працює. Страховий стаж особи становить 17 років 2 місяці 25 днів.

За поданими до заяви документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача, згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_6 від 07.03.1989:

- з 02.10.1990 по 05.04.1991, оскільки у записі на звільнення міститься виправлення номеру наказу, яке не завірено належним чином;

- з 19.05.1999 по 23.08.1999 (навчання на курсах), оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації;

- період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 07.09.2001, з 01.01.2004 по 16.08.2004, оскільки відсутня довідка Департаменту соціальної політики про період отримання допомоги за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Уважаючи рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) та від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Статтею 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За визначенням у статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачуваного цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058 право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Особи, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення норм, що регулюють питання визначення категорій осіб, які визнаються ветеранами війни та членами сімей загиблих Захисників і Захисниць України, та надання їм соціальних гарантій» з числа осіб, зазначених у статтях 10 і 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», продовжують користуватися правом на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до цього пункту, передбаченим для членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, без заміни відповідного посвідчення.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_6 від 07.08.1989, убачаються наступні записи трудової діяльності позивача:

- 02.10.1990 зарахована учнем магазину-школи Хмільницького Райспоживспілки (запис № 5);

- 05.04.1991 відрахована в зв`язку із закінченням навчання (запис № 6);

- з 19.05.1999 по 23.08.1999 навчання на курсах «Секретар-друкарка з умінням працювати на ПЕОМ» у Вінницькому ВПУ № 4 за направленням служби зайнятості (запис № 10).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58), трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За приписами пункту 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 визначено, що за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз указаних норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є її трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

На переконання суду, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в його постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав на позивача відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди її роботи, що є непропорційним заявленій легітимній меті, оскільки відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що виявлені недоліки оформлення трудової книжки позивача не можуть уважатися достатньою підставою для відмови у зарахуванні цього періоду роботи до загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Оскільки обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Також відповідачами не надано доказів того, що позивач не працювала або періоди її роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими недоліками, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні.

Із урахуванням викладеного, суд уважає належними та допустимими доказами наявності трудового стажу за періодами, що підтверджені записами в її трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення/перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З огляду на наведене, незарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи з 02.10.1990 по 05.04.1991, та з 19.05.1999 по 23.08.1999, є протиправним.

Щодо незарахування до страхового стажу період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 3-річного віку, згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_7 від 07.09.2001, з 01.01.2004 по 16.08.2004, оскільки відсутня довідка Департаменту соціальної політики про період отримання допомоги за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 56 Закону № 1788 передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема пунктом «ж» встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Пунктом 11 Порядку № 637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дають підстави стверджувати, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Разом із цим, відповідно до частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 20.01.2021 у справі № 311/2865/13-а виснував, що за змістом статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Таким чином, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі № 686/1015/16-а.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, зокрема з 01.01.2004 по 16.08.2004, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.10.2003 по 31.12.2010, суд зазначає таке.

Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач з 25.09.2003 здійснювала підприємницьку діяльність.

За нормами статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із частиною першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За визначенням статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За положеннями пункту 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути наступні документи: свідоцтво про сплату єдиного податку; спеціального торгового патенту; документів про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), та/або сплату страхових внесків.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», суб`єкти підприємницької діяльності - фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ураховуючи зазначене, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності зараховується до стажу для визначення права на призначення пенсії за віком за довідкою про реєстрацію як фізичної особи-підприємця лише за умови підтвердження, що діяльність здійснювалась із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку.

Так, відповідно до листа Головного управління ДПС у Вінницькій області від 28.11.2023 № 881/02-32-24-15 з жовтня 2003 року по грудень 2010 року позивач сплачувала щомісяця торговий патент у розмірі 50 грн.

За таких обставин, із урахуванням підтвердження сплати позивачем у період із 01.10.2003 по 31.12.2010 за патент, фіксованого податку, суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зараховано періоди діяльності позивача як фізичної особи-підприємця з 01.10.2003 по 31.12.2010.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про протиправність рішення відповідача 2, що є підставою для його скасування.

Решта доводів та заперечень відповідачів не спростовують висновків суду.

За змістом частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Ураховуючи первинну дату звернення позивача до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії - 06.12.2023, суд доходить висновку про те, що пенсію слід призначити позивачу саме з дня звернення за пенсією.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ураховуючи те що, відповідачем 2 не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Із метою належного та ефективного захисту порушеного права, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії періоди роботи з 02.10.1990 по 05.04.1991, з 19.05.1999 по 23.08.1999, період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 01.01.2004 по 16.08.2004, та період здійснення підприємницької діяльності з 01.10.2003 по 31.12.2010, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовами згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.12.2023, та здійснити виплату пенсії з дня призначення.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (; місцезнаходження: 21005, Вінницька обл., Вінницький район, м. Вінниця, «Поділля» район, вул. Зодчих(пн), буд. 22) від 07.12.2023 № 30 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), що дає право на призначення пенсії періоди роботи з 02.10.1990 по 05.04.1991, з 19.05.1999 по 23.08.1999, період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 01.01.2004 по 16.08.2004, та період здійснення підприємницької діяльності з 01.10.2003 по 31.12.2010.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (; місцезнаходження: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовами згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06.12.2023, та здійснити виплату пенсії з дня призначення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.