Справа № 580/1667/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 лютого 2025 року Справа № 580/1667/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИЛА:

14.02.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня станом на 01.01.2022 у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, у сумі 15472,00грн;

стягнення з відповідача на його користь разової грошової допомоги до 5 травня станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а саме у сумі 11566,00грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач 19.08.2022 виплатив йому грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі, що не відповідає нормам закону.

Ознайомившись із матеріалами позову, виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджають відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 19 лютого 2025 року суд залишив її без руху.

20.02.2025 від позивача на адресу суду надійшла заяву вх.№8692/25 про усунення недоліків (далі Заява), в якій просив поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі. Обґрунтовуючи посилався на постанови Верховного Суду від 28.01.2025 у справі №580/4384/22, від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, від 29.11.2024 у справі №120/359/24. Стверджує, що є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у період з 04.05.2022 до 30.11.2024 виконував службові обов`язки згідно з бойовими розпорядженнями, що підтверджується довідкою ЧЗВ СП від 07.01.2025 №3. Вважає, що вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом прав з поважних причин та є підставою для його поновлення.

Оцінивши доводи Заяви, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунені.

Позивач не додав до Заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з доводами про наявність поважних причин такого пропуску, доказів, які би підтверджували поважність причин пропуску строку звернення, не зважаючи на роз`яснення судом вказаного обов`язку в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд на виконання ч.5 ст.242 КАС України врахував висновки в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19. Суд, аналізуючи норми ст.122 КАС України, зазначив, що з дня отримання виплати особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась із заявою про надання їй відповідної інформації. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Тому відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18). Отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Отже, для соціальних судових спорів строк звернення до суду обчислюється з дати отримання відповідної суми коштів. Від висновку щодо обчислення строку з дати відповіді на звернення особи - Верховний Суд відступив. Тому отримання листа відповідача від 29.01.2025 на заяву щодо нарахування та виплати вказаної вище допомоги до 5 травня за 2022 рік не змінює момент, з якого позивач міг дізнатись про порушення своїх прав, тобто з моменту отримання 19.08.2022 (дата зазначена у позовній заяві) вказаної допомоги у розмірі 3906,00грн.

Посилання на постанову Верховного Суду від 28.01.2025 у справі №580/4384/22 не враховане, оскільки у тій справі позивач не очікував, як позивач, майже 3 роки для звернення до суду. Інші рішення Верховного Суду, вказані в Заяві, не стосуються достатньо подібних справ та є різними за часом нормативного регулювання.

Щодо доводів про воєнний стан та статус позивача, як учасника бойових дій, суд урахував.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

Згідно з п.4 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом від 07 червня 2018 року №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Отже, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення вказаних вище заходів здійснюється на підставі вказаних вище документів.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.01.2025 №3 позивач начальник відділення запобігання вчиненню, виявлення і припинення кримінальних та інших правопорушень у період з 04.05.2022 до 30.11.2024 виконував службові обов`язки згідно з бойовими розпорядженнями. Також підтверджується, що позивач у зазначеному періоді виконував службові обов`язки згідно з бойовими розпорядженнями. Водночас відомостей щодо підстав її видачі вона не містить та не містить кількості конкретних днів щодо безпосереднього виконання позивачем бойових дій та залучення до відповідних заходів, обмежуючись виключно посиланням початком та кінцем перебування позивача на службі у відповідача.

Належні, достовірні та допустимі докази виконання позивачем бойових завдань протягом усього, зазначеного у ній періоду на територіях, зокрема, у районах, які віднесені до районів воєнних (бойових) дій відсутні.

Позивач також має врахувати, що право звернення до суду не є абсолютним та підлягає легальним обмеженням, наприклад, застосуванням процесуальних строків, які забезпечують дотримання стабільності правовідносин, які зі спливом стану стали узгодженими.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо стягнення з відповідача на його користь разової грошової допомоги до 5 травня станом на 01.01.2022 з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а саме у сумі 11566,00грн, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому не підлягає задоволенню.

Оскільки поважних причин позивач не вказав та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення Заяви відсутні. Недоліки позову не усунені позивачем.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Тому наявні підстави повернути позовну заяву.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки доказів сплати судового збору за звернення до адміністративного суду позовною заявою не надано, відсутні підстави для його повернення.

Керуючись ст. ст. 2-20, 122-123, 160-161, 168-171, 243, 248, 259-263 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити у задоволенні заяви вх. від 20.02.2025 №8692/25 ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів повернути.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяАнжеліка БАБИЧ