Справа № 240/22757/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/22757/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2024 року №86 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25.09.2024 року, зарахувавши періоди роботи в колгоспі з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії та на день аварії з 26.04.1986 року по 01.01.1993 року проживав та навчався у с. Бабиничі Коростенського (Народицького) району Житомирської області та в місті Коростені, тобто на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Позивач 25.09.2024 року з досягненням 54 річного віку та за наявності відповідного страхового стажу звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 07.10.2024 року Відповідач-1 повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2024 року відмовлено у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що в зоні добровільного (гарантованого) відселення Позивач прожив менше 3 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною. Крім того, Позивач вважає, що безпідставно не зараховано до його страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. За результатами розгляду заяви Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду проживання чи праці на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що період проживання Позивача на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення, становить лише 1 рік 3 місяці 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". По цій причині Позивачу правомірно було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 25.09.2024 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, було прийнято оскаржуване рішення від 02.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Таке рішення Відповідача не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено у відзиві Відповідачів, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення проживав лише 1 рік 3 місяці 25 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу 37 років 07 місяців 13 днів (не менше 25 років), необхідного для призначення пенсії, Відповідачами не заперечується.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (25.09.2024 року) був особою, якій виповнилося повні 54 роки.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані, окрім інших, слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2012 року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки Стремигородського старостинського округу Коростенської міської ради Житомирської області від 22.08.2024 року №158/18-13 про те, що Позивач з 26.04.1986 року по 01.09.1986 року та з 26.09.1988 року по 07.04.1993 року та з 06.04.1998 року по даний час проживав та проживає (зареєстрований) в с. Стремигород Коростенського Житомирської області;

- копія довідки Овруцького професійного ліцею Житомирської області від 06.09.2024 року №997 про те, що Позивач з 01.09.1985 року по 16.06.1988 року навчався в СПТУ №39 с. Бабиничі Народицького району Житомирської області;

- копія архівного витягу із протоколу №3 від 31.08.1988 року та протоколу №7 від 06.07.1991 року засідання правління колгоспу "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області, виданого архівним відділом Коростенської РДА, про прийняття з 18.11.1988 року Позивача на роботу трактористом та про звільнення з роботи з 10.06.1991 року;

- копія військового квитка про проходження строкової військової служби з 12.12.1988 року по 13.11.1990 року;

- копія трудової книжки.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону № 796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки мають особи, які постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Позивачем до позову долучено докази на підтвердження його проживання в період з 26.04.1986 року по 01.09.1986 року та з 26.09.1988 року по 07.04.1993 року та з 06.04.1998 року по даний час проживав та проживає (зареєстрований) в с. Стремигород Коростенського Житомирської області.

Крім того, Позивачем до позову долучено докази на підтвердження його навчання з 01.09.1985 року по 16.06.1988 року в СПТУ №39 с. Бабиничі Народицького району Житомирської області.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008 ) с. Бабиничі Народицького району Житомирської області відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення, а с. Стремигород Коростенського Житомирської області - до зони посиленого радіологічного контролю.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, в розумінні вимог примітки до статті 55 Закону №796-XII факт навчання Позивача у зоні добровільного (гарантованого) відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року надає йому право на зниженням на три роки пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком.

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог статті 14 Закону №796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які постійно прожили або відпрацювали чи постійно навчалися на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше трьох років.

Тобто, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII підтверджує постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року ще не менше трьох років.

Зазначене свідчить, що наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) надає підстави для віднесення Позивача до категорії осіб, які на день аварії та з моменту аварії по 01.01.1993 року постійно проживали у зоні добровільного (гарантованого) відселення, що відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає їй право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ще на три роки.

Таким чином, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII у Позивача наявне право на зниженням на шість років (3+3) пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 6 років, суд робить висновок про протиправність оскаржуваного рішення Відповідача -2 про відмову в такому призначенні пенсії та про наявність правових підстав для задоволення позову.

При визначенні способу судового захисту порушеного права Позивача суд враховує, що відповідно до вимог абзацу першого частини першої статті 45 Закону N 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, а пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вже зазначалося судом, Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за призначенням пенсії звернувся 25.09.2024 року. Тобто, таке звернення Позивача мало місце в межах трьох місяців з дня досягнення особою такого віку звернення Позивача про призначення пенсії.

Таким чином, у Позивача наявне право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з дня досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV та із врахуванням права Позивача на зменшення такого віку на 6 років у відповідності до вимог статті 55 Закону № 796-XII, тобто з 28.08.2024 року.

Поновлення такого порушеного права Позивача можливо шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити Позивачу з 28.08.2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII.

При вирішенні позовних вимог Позивача в частині зарахування до загального страхового стажу періодів його роботи в колгоспі з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року суд враховує наступне.

Вказані періоди роботи Позивача трактористом в колгоспі "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області підтверджується записами в його трудовій книжці та витягами із протоколу №3 від 31.08.1988 року та із протоколу №7 від 06.07.1991 року засідання правління колгоспу "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області.

Суд зазначає, що в розумінні вимог ст.24 Закону №1058-IV періоди роботи Позивача в колгоспі "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до вимог ч.8 ст.139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судові витрати Позивача у вигляді судового збору в сумі 1211, 20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві так як даний спір виник внаслідок неправомірного рішення цього суб`єкта владних повноважень.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О. Ольжича,7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2024 року №86 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 28.08.2024 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши періоди його роботи в колгоспі "Зоря комунізму" с. Стремигород Коростенського району Житомирської області з 18.07.1988 по 11.12.1988 та з 14.11.1990 по 10.06.1991 року до його загального страхового стажу.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

24.02.25