Справа № 420/852/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/852/24

Категорія:112010200 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 19.06.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2 000 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб" (далі Постанова №713);

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести та виплатити ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2 000 грн. до його пенсії, згідно Постанови №713, починаючи з 01 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання судового рішення у справі №420/11479/20 від 17 лютого 2021 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача без рахування доплати у сумі 2 000 грн. Позивач звернувся з заявою до відповідача, у якій просив нараховувати та виплачувати вказану доплату. Відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви та повідомив, що щомісячна доплата у сумі 2 000 грн. не нараховується у зв`язку із відсутністю правових підстав. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. Також, позивач вважає необхідним в даному випадку встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішенням законної сили.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач звернувся до суду у 2024 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з липня 2021 року, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України. Тобто позивач звернувся до суду пропустивши строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. Також відповідач зазначає, що пенсія позивача перераховувалася 17 лютого 2021 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/11479/22. Оскільки, до перерахунку основний розмір пенсії складав 5 264,40 грн., а після перерахунку 9 804,74 грн., тому нараховувати та виплачувати щомісячну доплату, згідно Постанови №713 у ГУПФ України в Одеській області немає законних підстав. Враховуючи те, що загальна різниця в розмірі пенсії після проведення перерахунку перевищує 2 000 грн., відповідно до Постанови №713, відсутні підстави для виплати щомісячної доплати у розмірі 2 000 грн. Заперечує щодо вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо відмови, викладеної у листі від 25 липня 2023 року №20136-18140/Я-02/8-1500/23, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі 2 000 грн. відповідно до Постанови №713;

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 19 липня 2023 року щомісячну доплату до пенсії в сумі 2 000 грн. відповідно до Постанови №713, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- позивач був радий що у нього пенсія збільшилась майже в 2 рази з 5 264,40 грн. до 9 804,74 грн., і у нього навіть не було підозри що у нього щось забрали з пенсії, бо він довіряє державі, і вважає її правовою, і ні як не здогадувався що його права порушать. В рішенні яке оскаржується ні про яке збільшення пенсії мови не іде, суд посилається лише на те що 21 лютого 2024 року Верховним Судом прийнято постанову у справі №240/27663/23, яка містить наступні правові висновки: "...З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив відновити виплату доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн з 01 вересня 2021 року, а з цим позовом звернувся лише 22 вересня 2023 року, беручи до уваги періодичний характер пенсійних виплаті об`єктивність та відчутність різниці в отримуваній кожного місяця сумі пенсійна 2 000 грн. менше та наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення з цим адміністративним позовом до суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 0 1 вересня 2021 року по 21 березня 2023 року..." - а тут мова лише про те, що пенсія у ОСОБИ_1 зменшилась на 2 000 грн., а не про збільшення, з одночасним забравши виплати в 2 000 грн. Отже, суд не правильно застосував аналогію справи, ситуації не ідентичні, у особи просто зменшилась пенсія на 2 000 грн., а вона збільшилась в 2 рази, але з таємним не нарахуванням відповідачем 2 000 грн. відповідно положень Постанови №713;

- суд першої інстанції стверджує: що 2 000 грн. це суттєва сума і позивач повинен був побачити що з наступна пенсія зменшилась на 2 000 грн., але суд не врахував що пенсія не була з наступного місяця менша ніж попереднього, щоб пенсіонер міг помітити що у нього забрали 2 000 грн., а пенсія збільшилась, по справі №420/11479/20 позивачу 17 лютого 2021 року було проведено перерахунок пенсії. До перерахунку основний розмір пенсії складав 5 264,40 грн., а після перерахунку 9 804,74 гри., а раз пенсія збільшилась, а не зменшилась то у пенсіонера не було підстав вважати що його права порушені.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині позовних вимог залишених без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

ОСОБА_1 , призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі №420/11479/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №214 від 16 вересня 2020 року, наданої 8 територіальним вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України станом на 05 березня 2019 року та зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення №214 від 16 вересня 2020 року, наданої 8 територіальним вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, станом на 05 березня 2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду, 17 лютого 2021 року позивачу перерахована пенсія.

З 01 липня 2021 позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна доплата до пенсії, передбачена Постановою №713.

27 червня 2023 року представник позивача звернувся із заявою до ГУПФ України в Одеській області про виплату позивачу доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн.

25 липня 2023 року ГУПФ України в Одеській області розглянута заява представника позивача та надано відповідь №20136-18140/Я-02/8-1500/23, в якій зазначено, що на підставі рішення суду по справі №420/11479/20 ОСОБА_1 17 лютого 2021 року проведено перерахунок пенсії. Оскільки, до перерахунку основний розмір пенсії позивача складав 5 264,40 грн., а після перерахунку 9 804,74 грн., тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача, проведений відповідачем 17 лютого 2021 року на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Тому, позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

Разом із цим, в спірних правовідносинах, позивач звернувся до суду 19 січня 2024 з вимогами про нарахування та виплату щомісячної доплати з 01 липня 2021 року.

Суд першої інстанції зауважує, що 21 лютого 2024 року Верховним Судом прийнято постанову у справі №240/27663/23, яка містить наступні правові висновки: "…З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив відновити виплату доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн з 01 вересня 2021 року, а з цим позовом звернувся лише 22 вересня 2023 року, беручи до уваги періодичний характер пенсійних виплат, об`єктивність та відчутність різниці в отримуваній кожного місяця сумі пенсії на 2 000 грн менше та наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення з цим адміністративним позовом до суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 01.09.2021 по 21.03.2023...".

За таких обставин суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги за період з 01 липня 2021 року по 18 липня 2023 року (включно) задоволенню не підлягають через пропуск строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, .1 ст. 118, ст. 122 КАС України, ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Як визначено приписами ч.1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Як встановлено колегією суддів, спірні правовідносини виникли у зв`язку з припиненням виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713, з 01 липня 2021 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність / помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність / несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

При цьому, поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19.

Колегія суддів акцентує увагу, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі №822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі №640/14865/16-а, а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №822/1928/18) та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що про порушення своїх прав останній дізнався із змісту листа відповідача у липні 2023 року оскільки отримання такого листа не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Про факт встановлення чи не встановлення доплати до пенсії з 01 липня 2021 року позивачеві не могло не бути відомо принаймні з серпня 2021 року, тобто з моменту отримання пенсії за липень 2021 року.

У свою чергу доказів вчинення будь-яких дій до липня 2023 року, з метою з`ясування розміру пенсії та її складових позивачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Наведені позивачем у його позові обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки, як вже було наголошено вище, згадані виплати мають щомісячний характер і про їх припинення, зменшення чи нарахування у неправильному розмірі позивачу мало бути відомо не пізніше неотримання/отримання вперше такої виплати у межах спірного періоду.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року у справі №240/27663/23, від 08 травня 2024 року у справі №400/11403/23, від 03 липня 2024 року у справі №400/14847/23 від 01 серпня 2024 року у справі №620/10981/23, від 08 серпня 2024 року у справі №460/19702/23.

Колегія суддів акцентує увагу, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин подання ОСОБА_1 у січні 2024 року позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням рішень, бездіяльності відповідача щодо безпідставного, на думку позивача, не нарахування та невиплати, починаючи з липня 2021 року, суми доплати до пенсії, матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

З урахуванням наведених норм права та з огляду на те, що позивач просив виплачувати щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2 000 грн з 01 липня 2021 року, а з цим позовом звернувся лише 08 січня 2024 року, беручи до уваги періодичний характер пенсійних виплат, об`єктивність та відчутність різниці в отримуваній кожного місяця сумі пенсії та наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до суду першої інстанції в частині вимог за період з 01 липня 2021 року по 18 липня 2023 року (включно).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно ст. 51 Закону №2262-ХІІ при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених ч.4 ст. 45 Закону №2262-ХІІ.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, ч.3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ поширює свою дію виключно на випадки здійснення перерахунку пенсій внаслідок підвищення грошового забезпечення особам, на які поширює свою дію вказаний закон. При цьому, такий перерахунок має бути протиправно не проведений пенсійним органом на підставі відповідних довідок, виданих уповноваженими органами.

Проте спірна доплата не є складовою грошового забезпечення, тому до цих правовідносин положення ст. 51 Закону №2262-ХІІ не застосовуються.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.