Справа № 240/1247/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/1247/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення моральної шкоди,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2022 № 1187-АГ «Про результати службового розбору»;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про часткове позбавлення військовослужбовця премії» від 27.10.2022 року № 480-ОС;

- стягнути моральну шкоду з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2022 №1187-АГ позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2022 № 480-ОС у зв`язку із накладенням на позивача дисциплінарного стягнення, його позбавлено премії у розмірі 50% за жовтень 2022 року. Однак, позивач вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних наказів діяв із порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, зазначає про те, що в порушення вимог статті 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», пункту 1 розділу II Порядку, письмовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу проведення службового розслідування відносно позивача не видавався. У відповідності до пункту 4 розділу І Порядку у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не було підстав для призначення службового розслідування. Дисциплінарне стягнення накладене на позивача наказом від 25.10.2022 № 1187-АГ 25.10.2022 року, тобто, пізніше ніж за 10 діб від дня, коли начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 стало відомо про правопорушення. В порушення пункту 1 розділу VI Порядку висновок службового розслідування не складався та не затверджувався. Згідно приписів Порядку пояснення у нього не відбирались, що, на думку останнього, є порушенням права на захист. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв рішення у формі наказу від 25.10.200 № 1187-АГ «Про результати службового розбору», яким притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, зокрема, щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення без рішення суду, яке набрало законної сили, чим грубо порушив презумпцію невинуватості.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.10.2022 №1187-АГ ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана» саме за порушення військової дисципліни, а також умов контракту, що призвело до вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена статтею 124 та статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до бланку пояснень наданих офіцерам під час проведення службового розбору ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення. Крім того, вказав на те, що в позовній заяві позивач не підтвердив доказів, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Офіцером відділу соціально-гуманітарного забезпечення майором ОСОБА_2 було проведено службовий розбір щодо з`ясування факту скоєння ДТП за участі інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) сержанта ОСОБА_3 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2022 №1187-АГ «Про результати службового розбору» за особисту недисциплінованість та неналежне виконання на практиці вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців третього та четвертого пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що призвело до вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесенні постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 784591, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектора прикордонної служби З категорії - водія І групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) сержанта ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2022 № 480-ОС у зв`язку з накладенням на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», інспектора прикордонної служби 3 категорії - водія 1 групи Інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) сержанта ОСОБА_4 позбавлено премії частково в розмірі 50 % за жовтень 2022 року.

Вважаючи вказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені в Дисциплінарному статуту Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ).

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст.84 Дисциплінарного статуту).

У той же час, статтею ст.85 Дисциплінарного статуту передбачено службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Зі змісту наказу про результати службового розбору №1187-АІ від 25.10.2022 встановлено, що ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за особисту недисциплінованість та неналежне виконання на практиці вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців третього та четвертого пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що призвело до вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та винесенні постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 784591, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином суд зазначає, що фактичною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, слід відмітити, що Іванківським районним судом Київської області у справі №366/1647/22 03.11.2022 ухвалено постанову, якою постановлено ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, керуючись ст..22 КУпАП, обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватися доказом на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так само, не можуть визнаватися доказами на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП письмові пояснення патрульних поліцейських, які складали адміністративний матеріал відносно позивача.

Питання про встановлення вини особи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вирішується у судовому порядку та оформлюється судовим рішенням у вигляді постанови. До цього часу особа вважається не винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена матеріалами справи, що свідчить про відсутність доказів вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд, досліджуючи питання щодо порушення позивачем військової дисципліни, бере до уваги постанову Іванківського районного суду Київської області від 03.11.2022 у справі №366/1647/22, яка набрала законної сили, та якою встановлено відсутність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду даної справи, судом врахована позиція щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 по справі № 818/1274/17.

Отже, відповідачем не було забезпечено повне, всебічне й об`єктивне проведення з`ясування обставин із встановленням усіх фактичних обставин справи, вини ОСОБА_1 у вчиненні ним дисциплінарного проступку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає висновки відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився в особистій недисциплінованості та неналежному виконанні на практиці вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців третього та четвертого пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України є не співмірними застосованому до позивача дисциплінарному стягнення з обсягом вини позивача.

Поряд із зазначеним, суд наголошує, що позивач не скористався правом надання пояснень щодо обставин справи, передбаченим положеннями статті 19 Статуту, оскільки перебував у період з 27.09.2022 по 30.12.2022 на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога, що підтверджується довідкою Іванківської центральної районної лікарні №44 від 30.12.2022.

Отже, відповідачем не було забезпечено повне, всебічне й об`єктивне встановлення усіх фактичних обставин справи, вини ОСОБА_6 у вчиненні ним дисциплінарного проступку.

До того ж, відповідно до п.87 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначає Порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 листопада 2021 року № 815 (далі Порядок № 815).

Як встановлено судом, про правопорушення начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону стало відомо із рапорта начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) підполковника ОСОБА_7 від 27.09.2022.

За матеріалами справи встановлено, що службового розслідування стосовно з`ясування факту скоєння ДТП відповідачем не було проведено. В свою чергу, відповідно до наказу про результати службового розбору від 25.10.2022 №1187-АІ офіцером відділу соціально-гуманітарного забезпечення майором ОСОБА_2 було проведено службовий розбір щодо з`ясування факту скоєння ДТП за участі інспектора прикордонної служби сержанта ОСОБА_3 .

Слід зауважити, що законодавством не передбачено проведення службового розбору за фактом вчинення дисциплінарного проступку.

Виходячи із вищевикладеного, дисциплінарне стягнення відповідач повинен був накласти не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, оскільки службового розслідування, передбаченого Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, проведено не було.

Однак, як встановлено судом, дисциплінарне стягнення було накладено лише 25.10.2022, а тому дії відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вчинені із порушенням десятиденного терміну накладення дисциплінарного стягнення, як це передбачає п. 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до переконання, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2022 № 1187-АГ «Про результати службового розбору» підлягає до задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про часткове позбавлення військовослужбовця премії» від 27.10.2022 року № 480-ОС, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про часткове позбавлення військовослужбовця премії» від 27.10.2022 року № 480-ОС " у зв`язку з накладенням на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», інспектора прикордонної служби сержанта ОСОБА_8 позбавлено премії частково у розмірі 50% за жовтень 2022 року.

Так, наказом Міністра внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Розділом 14 Інструкції визначено, що Начальники (командири) органів Держприкордонслужби мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів з числа осіб, які не проходили до зарахування на навчання військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Розміри премії для відповідних категорій військовослужбовців органів Держприкордонслужби щороку встановлюються Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі.

Виплата премій здійснюється щомісяця за місцем штатної служби військовослужбовця або органом, у якому він перебуває на фінансовому забезпеченні, одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Розмір премії у відсотках посадового окладу установлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) - наказами вищих начальників.

Військовослужбовці преміюються за всі періоди служби, за які їм виплачується грошове забезпечення, у тому числі під час перебування на лікуванні, у відпустці (крім відпусток, під час перебування в яких грошове забезпечення не виплачується згідно із законодавством), у відрядженні, у розпорядженні чи на навчанні.

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби може позбавляти військовослужбовців премії частково (від установленого Адміністрацією Держприкордонслужби розміру) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана» або «сувора догана».

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до органу Держприкордонслужби надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим начальником (командиром).

Суд зазначає, що позбавлення позивача премії в розмірі 50% за жовтень 2022 року є прямим наслідком накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді догани.

Тому, оскільки дії щодо накладення дисциплінарного стягнення на інспектора прикордонної служби 3 категорії сержанта ОСОБА_8 у вигляді догани визнано судом протиправними, то безпідставним є також позбавлення позивача премії в розмірі 50% за жовтень 2022 року.

Враховуючи, що у відповідача були відсутні правові підстави для позбавлення премії позивача в розмірі 50% за жовтень 2022 року, то відповідно наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про часткове позбавлення військовослужбовця премії» від 27.10.2022 року № 480-ОС є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу стягнення моральної шкоди у розмірі 100000, 00 грн суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дану частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача йому нанесено моральні збитки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Суд наголошує, що позивачем не доведено, в чому полягає моральна шкода, не доведено причинного зв`язку між діями відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків для нього, як про це зазначає позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем оскаржувані накази прийнято з порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За вимогами ст. 139 КАС України, судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 6, 72-77, 90, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2022 № 1187-АГ «Про результати службового розбору» щодо застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про часткове позбавлення військовослужбовця премії» від 27.10.2022 року № 480-ОС щодо позбавлення премії частково в розмірі 50 % за жовтень 2022 року ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

25.02.25