Справа № 420/34414/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (, місце знаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 06 листопада 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (, місце знаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), в якій позивач просить:

Взяти за основу, врахувати, розглянути у розумний термін позов, заяви і клопотання, позивача, непрацюючої пенсіонерки за віком, ОСОБА_1 , врахувати судом усі її переконливі аргументи, доводи, пояснення, подані нею тверді, визначальні докази, які мають значення для вирішення справи, для винесення рішення суду на користь позивача, а також врахувати, що за позивача фактично перераховані 18 % ПДФО в розміру - 2 844,28грн. та військовий збір в розміру - 237,02грн. з нарахованого доходу на прізвище позивача з єдиної земельної ділянки, яка обліковується за позивачем сільськогосподарського призначення, які входять до складу загальної суми МПЗ за 2023р., які мають вплив на визначення суми МПЗ, на зменшення суми МПЗ, які повинні бути відраховані, відняті з загальної суми МПЗ за 2023р.

Задовольнити в повному обсязі позивача, непрацюючої пенсіонерки за віком, ОСОБА_1 , адміністративний позов, реальні і справедливі позовні вимоги, супутні заяви і клопотання, на що у суду є усі законні підстави, права, повноваження і тверді, визначальні докази, переконливі аргументи, доводи, пояснення.

Встановити судом термін відповідачам ГУ ДПС і ДПС, по виконанню ними невідкладно, ефективно і реально рішень суду у встановлений судом термін в рамках справи по позову позивача, і зобов`язати відповідачів звітувати письмово у встановлений судом термін перед судом і позивачем, ОСОБА_1 .

Зазначити і попередити в рішенні судом відповідачів - ГУ ДПС і ДПС у разі нехтування і не виконання рішень суду у встановлений судом термін, та у відсутність звіту у встановлений законом термін тягне для відповідачів негативні наслідки шляхом накладанням штрафу на керівників відповідачів ГУ ДПС і ДПС (виконуючих обов`язки керівників і їх представників) з кожного окремо, за невиконання рішень суду і за відсутність звіту за кожне окремо, згідно КАСУ половина з них перераховуються на користь Державі, а половина на користь позивача. При повторному, тобто у подальшому після закінчення строку на виконання рішень суду у встановлений вже судом термін штраф подвоюється. При тому за невиконання рішення і за відсутність звіту це різні, окремі суми штрафу.

Визнати протиправними, передчасними, безпідставними, необґрунтованими, не відповідні фактичним обставинам, такими, що не підлягають виконанню, не мають законної сили на існування, дію і виконання, і скасувати судом без виконання з дня винесення і формування, і зобов`язати відповідачів скасувати без виконання з дня винесення і формування оскаржувані позивачем рішення відповідачів, з винесенням відповідачами їх нових рішень, якими відновити права позивача, а саме скасувати наступні рішення відповідачів:

Податкове повідомлення-рішення (ППР) ГУ ДПС від 23.05.2024р. №456088-24/15-05 ГУ ДПС щодо МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн. на єдину земельну ділянку, яка обліковується за позивачем, пенсіонеркою за віком, ОСОБА_1 як за власником.

Рішення ДПС від 04.10.2024р. №30022/6/99-00-06-01-03-06 про залишення скарги без задоволення, про результат розгляду скарги позивача до ДПС у адміністративному порядку оскаржуване ППР ГУ ДПС від 23.05.2024р. щодо МПЗ за 2023р.,

Звільнити і Зняти з позивача, пенсіонерки за віком, ОСОБА_1 , зобов`язання по платі загальної суми МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн., за якою обліковується єдина земельна ділянка сільськогосподарського призначення як за власником.

Зобов`язати судом відповідачів видалити з системи, з електронного і письмових носіїв відповідачів безпідставне, протиправне, не відповідне фактичним обставинам, не підлягаючого виконанню, необґрунтоване зобов`язання позивача, непрацюючої пенсіонерки за віком, плати протиправно, визначеної відповідачами у відсутність законних підстав, без врахування усіх критеріїв, підстав, і обставин, суми МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн. з єдиної земельної ділянки, яка за нею обліковується як за власником.

Визнати безпідставним, необґрунтованим, протиправним Рішення ДПС від 22.08.2024р. №25662/6/99-00-06-01-03-06 «Про продовження строку розгляду скарги» до ДПС на оскаржуване ППР від 23.05.2024р. №456088-24/15-05 ГУ ДПС щодо МПЗ за 2023р., яким безпідставно, невиправдано продовжено відповідачем ДПС до 05.10.2024р. посилаючись ніби то на п.56.9 ст.56 ПКУ, яким фактично за 60 (шістдесят) днів ДПС протиправно абсолютно без діяв, затягнув час, відсутнє з`ясування обставин, відсутнє здійснення звірки розбіжності протиправно визначеної відповідачами суми МПЗ за 2023р., протиправного зобов`язання відповідачами позивача платити подвійне оподаткування, про які викладено в позові, а відтак згідно законодавства, КАСУ і ПКУ, вважається пропущенім строк відповідачем ДПС для розгляду скарги і винесення у встановлений законом строк рішення по результатам розгляду скарги, і згідно законодавства, КАСУ і ПКУ вважаються задоволеними і є законні підстави мої, позивача, заявлені вимоги до відповідачів в моїх зверненнях до них судом вважати, підлягає і Прошу визнати судом в повному обсязі задоволеними і Прошу судом задовольнити мої позовні вимоги в т.ч і на підставі викладеного в даному пункті.

Визнати судом протиправними бездіяльність і дії відповідачів ГУ ДПС і ДПС.

Звільнити і зобов`язати відповідачів ГУ ДПС і ДПС їх рішеннями звільнити позивача, непрацюючу пенсіонерку за віком, ОСОБА_1 , згідно ПКУ від плати податку на землю, яка за нею обліковується як за власником, як пенсіонерку за віком, які звільнені від податку на землю, внести в електронному і у письмовому носіях важливу відомість і врахувати, в т.ч. в подальшому.

Винести судом рішення, яким відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , одним платежем, в повному обсязі в термін в 10-ти денний (десятиденний) календарний день з дати винесення судом рішення суму виплати відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачами ГУ ДПС і ДПС (протиправними без діями, діями, і рішеннями, з протиправним зобов`язанням позивача платити подвійне оподаткування, про які викладено в позові).

Відшкодувати без будь - яких обчислень, тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, а саме відшкодувати станом на жовтень 2024р. не менш:

В іноземній валюті, в Євро відшкодувати не менше:

22 000, 00 Євро (двадцять дві тисяча Євро).

У національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюти, до Євро по курсу не менше - 44.81 грн. за 1 Євро по Національному банку України відшкодувати не менше:

985 820,00грн. (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять грн.).

На день виплати, фактичного розрахунку з позивачем на користь позивача суму виплати відшкодування моральної шкоди валютні курси Національного банку України Прошу розраховувати еквівалентно (в співвідношенні, за курсом) за 1 Євро не менше - 44,81 грн., який був встановлений на дату складання позову і позовних вимог, в разі якщо на день виплати курс буде встановлений більш ніж - 44,81 грн. за 1 Євро, то розрахувати за курсом встановленим Національним банком України.

При винесенні рішення у листопаді 2024р., то відшкодувати суму виплати моральної шкоди на користь позивача, ОСОБА_1 , заподіяної відповідачами (їх незаконними без діями, протиправними діями і протиправними рішеннями) станом на листопад 2024р.

Розрахунок за формулою: Б = Бо х (1 + 20%) п + 3%

В іноземній валюті в Євро станом на листопад 2024р. Прошу відшкодувати:

32 630,00 Євро (тридцять дві тисяча шістсот тридцять Євро).

У національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюти, до Євро по курсу не менше - 44,81 грн. за 1 Євро по Національному банку України становить не менше:

32 630,00 Євро х 44,81 (курс) = 1 462 150 грн. (один мільйон чотириста шістдесят дві

тисяча сто п`ятдесят грн.).

Винести рішення судом, визнати простроченням у відсутності виконання рішення суду про відшкодування позивачу, моральної шкоди у встановлений судом строк та відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , у подальшому в повному обсязі одним платежем прострочену суму виплати моральної шкоди, заподіяної відповідачами, (їх незаконними без діями, протиправними діями і рішеннями, які зазначені в позові і в позовних вимогах), відшкодувати з моменту прострочення до повного відшкодування на користь позивача, ОСОБА_1 , з врахуванням за кожен день прострочення, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на усю суму належну до виплати позивачу на користь позивача, в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення, в подальшому з моменту прострочення суми виплати зі збільшенням за кожен день прострочення по 0,02% пені щоденних на усю суму яка утворилася (належну до виплати позивачу) + 3% на усю суму по дату повного розрахунку з позивачем на користь позивача, при тому, Прошу відшкодувати без будь -яких обчислень, тобто

звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить для відшкодування моральної шкоди на користь позивача.

Розрахунок прострочення суми виплати відшкодування моральної шкоди на користь позивача, заподіяної відповідачами, за формулою: Б = Бо х (1 + 2%) п + 3%.

Стягнути судом на користь позивача ОСОБА_1 з відповідачів ГУ ДПС і ДПС одним платежем в повному обсязі в термін в 5-тиденний (п`ятиденний) робочий день або в 8-миденний (восьмиденний) календарний день з дати винесення судом рішення суми виплати за явно понесені позивачем обов`язкові витрати через відповідачів, (протиправну бездіяльність, дії і рішення оскаржувані у адміністративному і у судовому порядку, з протиправним зобов`язанням позивача платити подвійне оподаткування щодо МПЗ за 2023р.), стягнути з урахуванням наступних критеріїв:

Коефіцієнта інфляції (через здешевлення, знецінення грошей), що підлягає неустойка у вигляді: 3% інфляційних (річних), 20% штрафу що утворився у відповідача борг перед позивачем за явно і очевидно понесені витрати позивачем через відповідача і 0,02% пені щоденних за прострочення основної суми перед позивачем за понесені позивачем неминучі витрати через відповідача, тобто розрахунок здійснити відповідачем за формулою: 8 = Бо х (1 + 2%) п + 3%,

при тому стягнути з відповідачів без будь - яких обчислень, належні обчислення стягнути з відповідачів, стягнути станом на жовтень 2024р. в розмірі не менше:

7 902,00грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн.)

Прошу в наступні місяці стягнути зазначену суму виплати з відповідачів на користь позивача зі збільшенням в залежності в який місяць буде винесено рішення суду з врахуванням індексу інфляції, встановленою КМУ та в залежності від понесених додаткових обов`язкових витрат, які позивач змушена буде нести через відповідачів.

Стягнути на користь позивача, ОСОБА_1 , з відповідачів ГУ ДПС і ДПС одним платежем в повному обсязі за кожен день прострочення з початку моменту прострочення, прострочену суму виплати за явно понесені позивачем неминучі витрати через відповідачів, з дня закінчення строку для виплати відповідачами на користь позивача, а саме в терміни в 5-ти денний (п`ятиденний) робочий день або в 8-мидневного (восьмиденний) календарний день з дати винесення судом рішення, що моменту повного фактичного розрахунку відповідачами на користь позивача, з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на усю суму належну до виплати відповідачами позивачу на користь позивача в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення в подальшому зі збільшенням за кожен день прострочення по 0,02% пені щоденних на усю останню прострочену, що утворилася у відповідачів сума боргу, належну до виплати позивачу + 3% на всю суму по дату повного розрахунку відповідачами з позивачем, при тому, Прошу стягнути без будь - яких числень, належні обчислення стягнути з відповідачів, зробити за рахунок відповідачів.

Розрахунок прострочення виплати за формулою: Б = Бо х (1 + 2%) п + 3%.

Визнати судом простроченими суми по відшкодуванню на користь позивача, в разі не виконання рішень суду з 5-го (з п`ятого робочого) дня або з 8-го (з восьмого календарного) дня з дати винесення судом рішень (з дати отримання рішень суду), винесених на користь позивача в рамках справи по позову позивача, то підлягають для відшкодування на користь позивача як прострочені суми з врахуванням штрафних санкцій у ті ж встановлені судом терміни до повного виконання рішень суду на користь позивача.

Дати судом оцінку відповідачам ГУ ДПС та ДПС, їх керівникам (виконуючим обов`язки керівників, замісників керівників), представникам на протиправні без дії, дії і рішення, про яких заначено в позові, якими грубо порушені мої законні, основоположні, конституційні права, свободи, інтереси, право власності у вигляді грошових коштів, честь і гідність.

Забезпечити судом поступово, поетапно судовий контроль з зобов`язанням відповідачів, в рамках справи звітувати перед судом і позивачем, ОСОБА_1 , письмово у встановлений судом термін в межах 1 (одного) дня, з супровідним листом, з повідомленням про вручення, з письмовим повідомленням, рішеннями, з доведенням до відому суд і позивача по реальному виконанню рішень суду, направленням до позивача завірених, читабельних доказів; з попередженням відповідачів у разі знехтування, ігнорування ними рішень суду про наслідки шляхом накладання на відповідачів, на керівників відповідачів, на представників і стягнення з них з кожного окремо, за кожне порушення штрафу по високому рівню у першому випадку згідно законодавства і КАСУ зі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з кожного (з яких 50% на користь Держави, та половину на користь позивачу) у встановлений 3-хденний термін однім платежем; а при продовженні ігнорування ними рішень суду і відсутності звіту про виконання рішень суду, то накласти штраф повторно за систематичне ігнорування, невиконання рішень суду і відсутності звіту (за кожне окремо) в рамках справи за моїм позовом, і стягнути рішенням суду з них у два рази більш з кожного на користь державі і на користь позивачу, на прострочені суми. Відповідна заява надіслана до суду одночасно з позовом.

Зобов`язати відповідачів, невідкладно виконати комплекс необхідних дій, які супроводжують реальне, ефективне виконання рішень суду і вжити відповідні, необхідні, дієві заходи і у встановлений судом 3-хденний строк направляти невідкладно до суду і позивачу звіт про виконані дії направити з супровідним листом, з повідомленням про вручення, з завіреними читабельними відповідними доказами, рішеннями відповідачів по захисту і відновленню позивача, ОСОБА_1 , пенсіонерки за віком, законних прав, свобод, інтересів, волі, права власності у вигляді грошових коштів, честі і гідності, порушені відповідачами, в т.ч. наступні дії і заходи, без яких не можливе ефективне, реальне виконання рішень суду, винести нові рішення, якими скасувати попередні рішення, якими відновити права позивача, зняти звільнити від обов`язку плати протиправної суми МПЗ за 2023р., припинити нарахування суми МПЗ при наявності доказів про плату ПДФО і військовий збір з єдиної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка обліковується за позивачем, як за власником, внести в електронному і в письмовому носіях відповідні достовірні відомості; вивести з системи, з електронного і письмових носіїв безпідставне, протиправне, не відповідне фактичним обставинам зобов`язання плати суми МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн., подвійного оподаткування, внести достовірні відомості і докази про те, що позивач є пенсіонеркою за віком і згідно ПКУ підлягає і звільнена від податку на землю; про те, що фактично перераховані за позивача 18% ПДФО в розміру - 2 844,28грн. та військовий збір в сумі - 237, 02грн. за податковий звітний рік за 2023р. з нарахованого доходу на прізвище позивача з єдиної земельної ділянки, яка за нею обліковується, як за власником, які входять до складу загальної суми МПЗ, які мають вплив на зменшення суми МПЗ, підлягають відрахувати (відняти) з протиправно нарахованої суми МПЗ за 2023р. (на що надані докази до суду, а відповідачам численні рази), та інші.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін для усунення недоліків шляхом подання документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою від 10 грудня 2024 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Юхтенко Л.Р. по справі № 420/34414/24 необґрунтованою та передано справу до відділу надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді у порядку встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

Ухвалою від 12 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Юхтенко Л.Р. по справі № 420/34414/24 відмовлено.

Ухвалою від 19 грудня 2024 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн у справі № 420/34414/24 до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення - рішення від 23.05.2024р. №456088-24/15-05 щодо МПЗ за 2023р., а рішенням ДПС від 04.10.2024р. №30022/6/99-00-06-01-03-06 залишило її скаргу без

задоволення.

На думку позивача оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, з таких підстав.

За ОСОБА_1 , непрацюючою пенсіонеркою, яка проживає в м.Білгород- Дністровський Одеської області, як за власником, обліковується єдина земельна ділянка (земельний пай) в розміру 2,84 га сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення, який розташований далеко, в іншому районі в колишньому Балтському районі, нині у Подільському районі.

Позивач доводить до відома суду, що з доходу нарахованого їй з зазначеної єдиної земельної ділянки, за неї фактично перераховані 18% ПДФО в розміру - 2 844.26грн. за 2023р., і воєнний збір в розміру - 237,02грн., разом складають суму - 3 081,28грн., які також входять до складу МПЗ, мають вплив на визначення суми МПЗ, тобто мають істотний вплив на зменшення суми МПЗ, на відрахування, відняття з визначеної суми МПЗ за 2023р. і відповідачі зобов`язані були зменшити, протиправно визначену суму МПЗ за 2023р. на зазначену суму по ПДФО і воєнного збору, відрахувати, відняти.

А також слід врахувати, що при процедурі нарахування МПЗ за 2023р., як і слід відрахувати з загальної суми МПЗ суму податку на землю, який також входить до складу МПЗ, з якої на законному рівні, згідно законодавства, п.281.1.3. ст.281 ПКУ позивачка звільнена від обов`язку плати податку на землю, оскільки пенсіонери звільнені від обов`язку плати за землю.

Також позивач зазначає, що відсутнє користування нею зазначеною земельною ділянкою.

Земельний пай, який за нею облікований, фактично і у 2022, і у 2023 році знаходився і знаходиться в оренді ТОВ «Агро-Нива», але без реєстрованого Договору.

Договір на оренду досі не підписаний сторонами, знаходиться в розробці у орендаря декілька років. Декілька разів вона письмово зверталася стосовно необхідності реагування на таку обставину. По незрозумілим і по незалежним від неї причинам Договір не підписаний орендарем.

Раніше земельний пай був в оренді у ТОВ агрофірма «Росава» . Строк дії Договору закінчився 04.02.2020р.

Правонаступником ТОВ «Росава» виступив ТОВ «Агро-Нива», , фактично той самий орендар, зауваження позивачки знаходяться у них.

Позивач зазначила, що вона не згодна з орендарем і його представниками по деяких пунктах і обставинах, оскільки явно обмежують, навіть позбавляють її прав.

На думку позивача, згідно законодавства відповідальність і обов`язки ніс і несе фактичний користувач, який користувався її паєм.

Але закон не досконалий, двузначний, не обдуманий, не проработаний, поспішний, заплутаний, не доцільний, неоправданий, і законом встановлено також, що МПЗ платить орендар у разі якщо підписаний Договір і зареєстрований в ЄДР.

Позивач зазначає, нею до позову додані відповідні докази, а до відповідачів декілька разів, які підтверджують про перерахування 18% ПДФО і воєнного збору за податковий звітний період 2023р. з зазначеної єдиної земельної ділянки, а саме: в додатку №5 копія Довідки ГУ ДПС від 24.07.2024р. №644/15-32, з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми доходів та утриманих податків за попередній 2023 календарний рік станом на 24.07.2024р. і в Додатку №6 копія Довідки з ТОВ «Агро-Нива» про доходи за 2023р. (орендна плата) про перераховані за власника (позивача) з єдиної земельної ділянки 18% ПДФО за 2023р. в розміру - 2 844,26 грн. і також про перерахований військовий збір в розміру - 237,02грн. Усього -3 081.28грн.

Також позивач просить винести рішення судом, яким відшкодувати на користь позивача одним платежем, в повному обсязі в термін в 10-ти денний календарний день з дати винесення судом рішення суми виплати моральної шкоди, заподіяної відповідачами, зокрема ГУ ДПС про які зазначені в позові (протиправними бездіями, діями і протиправними, необґрунтованими, безпідставними, не відповідними фактичним обставинам, сформованими і винесеними у відсутність законних підстав рішеннями, в супереч і у порушення законодавств, верховенства права, Конституції.

Позивач просить відшкодувати без будь - яких обчислень, тобто + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, а саме відшкодувати станом на жовтень 2024р. не менш:

В іноземній валюті, в Євро відшкодувати не менше: 22 000, 00 Євро.

У національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюти, до Євро по курсу не менше - 44,81 грн. за 1 Євро по Національному банку України відшкодувати не менше: 985 820.00грн.

На день виплати, фактичного розрахунку з позивачем на користь позивача суму виплати відшкодування моральної шкоди валютні курси Національного банку України Прошу розраховувати еквівалентно (в співвідношенні, за курсом) за 1 Євро не менше - 44,81 грн., який був встановлений на дату складання позову і позовних вимог, в разі якщо на день виплати курс буде встановлений більш ніж - 44,81 грн. за 1 Євро, то розрахувати за курсом встановленим Національним банком України.

Зазначений розмір для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, заподіяної відповідачами, насправді становить суму на багато більшим розміром, зазначена сума всього лише частка відшкодування завданих їй шкод.

Розмір суми виплати відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачами збільшується, залежить від місяця в якому буде винесено рішення суду, оскільки її страждання посилюються все більше і більше і залежить від курсу іноземних валют встановленого Національним банком України.

Тим більш що світова практика має рішення судів по відшкодуванню моральної шкоди розміром набагато більшу суму.

При винесенні рішення у листопаді 2024р., просить відшкодувати суму виплати моральної шкоди на користь позивача, ОСОБА_1 , заподіяної відповідачами (їх незаконними без діями, протиправними діями і протиправними рішеннями) станом на листопад 2024р.

Розрахунок суми відшкодування моральної шкоди на користь позивача, станом на листопад 2024р. та відшкодувати не менше зазначеної нижче суми:

Розрахунок за формулою:Б = Бо х (1 + 20%) п + 3%

Б - сума виплати відшкодування моральної шкоди до виплати позивачу на користь позивача

Бо - сума виплати відшкодування моральної шкоди за попереднім результату за попередні місяці (1 + 20%) - пеня

Ступінь п - період в місяцях (кількість місяців)

(1 + 20%) = 1,20 помножити на ступінь в залежності від кількості місяців до винесення судом рішення з місяця певного для відліку за формулою.

Ступінь періоду для розрахунків - з квітня по травень - це 2 місяці до винесення судом рішення, отже, пеня по - 2-ому ступені (в другому ступені):

У 2-го ступеню: (1,20 х 1,20) = 1,44

У 3-ему ступені наступний: (1,20 х 1,20 х 1,20) = 1,728 Примітка: Пеня в ступеня розраховується або в онлайн, або звичайним способом.

22 000 Євро х 1,44 (ступінь) = 31 680+ 3% (950) = 32 630 Євро.

В іноземній валюті в Євро станом на листопад 2024р. Прошу відшкодувати:

32 630,00 Євро (тридцять дві тисяча шістсот тридцять Євро).

У національній валюті в грн. сума відшкодування моральної шкоди еквівалентно до іноземної валюти, до Євро по курсу не менше - 44,81 грн. за 1 Євро по Національному банку України становить не менше:

32 630 Євро х 44,81(курс) = 1 462 150 грн

У разі прострочення зазначеної суми виплати моральної шкоди, просить винести судом рішення, визнати простроченням у відсутності виконання рішення суду про відшкодування позивачу, моральної шкоди у встановлений судом строк та відшкодувати на користь позивача, ОСОБА_1 , у подальшому в повному обсязі одним платежем прострочену суму виплати моральної шкоди, заподіяної відповідачами, (їх незаконними без діями, протиправними діями і рішеннями, які зазначені в позові і в позовних вимогах), відшкодувати з моменту прострочення до повного відшкодування на користь позивача, ОСОБА_1 , з врахуванням за кожен день прострочення, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на усю суму належну до виплати позивачу на користь позивача, в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення, в подальшому з моменту прострочення суми виплати зі збільшенням за кожен день прострочення по 0,02% пені щоденних на усю суму яка утворилася (належну до виплати позивачу) + 3% на усю суму по дату повного розрахунку з позивачем на користь позивача суми відшкодування моральної шкоди, при тому, просить відшкодувати без будь - яких обчислень, тобто + суму будь-якого податку, який може підлягати сплаті з суми яка утворилася (+ вирахувані податки та інші відрахування з суми, яку належить для відшкодування на користь позивача), тобто звільнити позивача від належних обчислень з суми, яку належить для відшкодування моральної шкоди на користь позивача.

Розрахунок прострочення суми виплати відшкодування моральної шкоди на користь позивача, заподіяної відповідачами, зокрема ГУ ДПС за формулою: Б = Бо х (1 + 2%) п + 3%.

Б - прострочена сума для виплати після винесення рішення суду до моменту остаточного розрахунку позивачу відшкодування моральної шкоди на користь позивача, заподіяної відповідачем - ГУ ПФУ.

Бо - сума для виплати відшкодування моральної шкоди на користь позивача, заподіяної відповідачами на момент винесення рішення судом.

(1 + 2%) - пеня

Ступінь п - період в днях (кількість прострочених днів по виплаті М.В.)

(1 + 2%) = 1, 02 помножити на ступінь в залежності від кількості прострочених днів (1,02 х 1,02 х 1,02 х 1,02 х ... х1,02) = ....

Примітка-, пеня в ступеня розраховується або в онлайн, або звичайним способом.

Наприклад: Прострочені 5 днів по виплаті суми моральної шкоди позивачеві на користь позивача з моменту винесення рішення судом, отже, Пеня (1 + 2%) в розмірі 5-го ступеня, складе: (1,02 х 1,02 х 1,02 х 1,02 х 1,02) = 1,1040808

Якщо рішення суду буде винесено у травні 2024р., а прострочення буде в межах наприклад 5-ти днів, то розрахунок простроченої виплати з дня закінчення строку після винесення судом рішення до повного розрахунку з позивачем на користь позивача (виплати позивачу) підлягає наступний:

В іноземній валюті:

32 630 Євро х 1, 1040808 = 36 026 + 3% (це 1 081) = 37 107 Євро В національній валюті:

37 107 Євро х 44,81(курс) = 1 662 765,00 грн.

Моральна школа відшкодовується в національній валюті.

Однак для справедливості, вказаного розміру суми відшкодування виплати моральної шкоди і в національній валюті, і в іноземній валюті. Еквівалентно по відношенню один до одного. Оскільки національна валюта не стабільна і всі ціни залежать від іноземних валют, зокрема від Євро і американського долара.

Сума зазначена в Євро справедливо буде оцінити дійсну можливість, здатність (ціну національної валюти), ступінь знецінення грошових коштів на день відшкодування на мою користь в національній валюті суму виплати мораль шкоди, заподіяної відповідачами.

Позивач просить врахувати, що вона є непрацююча пенсіонерка, пенсії не вистачає на життя, відсутня фізична можливість виходити за межі свого житла через стан здоров`я.

До суду 30 грудня 2024 року від відповідача Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх безпідставними, посилаючись на те, що Законом України від 30.11.2021 року № 1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, введено поняття мінімального податкового зобов`язання (далі - МПЗ).

Відповідно до п. 64 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ першим роком, за який визначається МПЗ, є 2022 рік.

Згідно з пп. 162.1.1 1 п. 162.1 ст. 162 Кодексу платниками у частині мінімального податкового зобов`язання є резидент, який володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь).

Представник відповідача зазначає, що у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування (при оформленні таких взаємовідносин відповідно до чинного законодавства) мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному Кодексом.

МПЗ обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

За даними інформаційно-комунікаційної системи не встановлено факту декларування ОСОБА_1 доходу, отриманого від продажу власної сільськогосподарської продукції з земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що належить їй на праві власності, з визначенням (сплати) податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції.

Отже, для фізичних осіб, які відповідно до норм Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161 «Про оренду землі» оформили взаємовідносини щодо передачі сільськогосподарських угідь в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування, мінімальне податкове зобов`язання контролюючим органом не визначається. У такому випадку мінімальне податкове зобов`язання за такі землі сплачує орендар.

В Державному земельному кадастрі міститься інформація щодо права власності у ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0026 у розмірі 2,8398 га за цільовим призначенням 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельна частка-пай) за адресою: Одеська область, Балтський район, Коритненська сільська рада.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру передачі сільськогосподарських угідь в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування, строк дії договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 з ТОВ «АГРОФІРМА РОСАВА» () закінчився 04.02.2020.

Щодо застосування положення ст.281 ПКУ, представник відповідача зазначив, що пільги, визначені у цій статті, застосовуються при справлянні плати за землю. Пільги, визначені у цій статті на земельні ділянки - паї (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) не розповсюджуються.

Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до законодавства сформовано податкове повідомлення - рішення від 23.05.2024 № 456088-24/15-05 (далі - ППР) з нарахування МПЗ за 2023 рік та направлено адресою. ОСОБА_1 звернулась з заявою щодо нарахування МПЗ за 2023 рік (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 29.07.2024 за № 84376/6).

Рішенням ДПС України від 22.08.2024 № 25662/6/99-00-06-01-03-06 продовжено строк розгляду скарги до 05.10.2024.

Рішенням ДПС України від 04.10.2024 № 30022/6/99-00-06-01-03-06 про результат розгляду скарги, а саме ППР Головного управління ДПС в Одеській області залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Стосовно стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України моральну шкоду, представник відповідача зазначив, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з цим позивачем не надано підтвердження того, що по відношенню до них був здійсненний фізичний чи психічний вплив, в чому він виражався, та якими доказами підтверджено спричинення моральної шкоди.

Також до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної податкової служби України (вхід. № ЕС/2352/25 від 06 січня 2025), відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити, посилаючись на те, що як свідчать обставини справи, згідно даних ІКС «Податковий блок» та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 на території Коритненської сільради, Балтського району, Одеської області, перебуває земельна ділянка площею 2,8398 га (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ОД №006026), кадастровий номер :01:001:0026, цільове призначення «Для проведення товарного сільськогосподарського виробництва».

При цьому, інформація щодо перебування у 2023 році зазначеної ділянки в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства - відсутня.

Головне управління ДПС в Одеській області проведено обчислення мінімального податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік та винесено податкове повідомлення-рішення від 23.05.2024 № 456088-24/15-05 на суму 3 523,53 грн.

На адресу ДПС України надійшла скарга ОСОБА_1 від 24.07.2024 (вх. ДПС № 29922/6 від 07.08.2024) та клопотання від 24.07.2024 (вх. ДПС № 29923/6 від 07.08.2024) на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.05.2024 № 456088-24/15-05 про визначення суми мінімального податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік.

З метою з`ясування обставин справи та розгляду наданих до скарги матеріалів, керуючись пунктом 56.9 ст. 56 Кодексу, рішенням ДПС України від 22.08.2024 № 25662/6/99-00-06-01-03-06 строк розгляду скарги продовжено до 05.10.2024 включно.

ДПС України за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 04.10.2024 №30022/6/99-00-06-01-03-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.05.2024 № 456088-24/15-05, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

При цьому представник відповідача звертає увагу, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДПС України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг платника податків є дискреційними повноваженнями та визначаються виключною компетенцією органу.

Внаслідок цього Суд не може оцінювати повноту розгляду ДПС України скарги Позивача та вмотивованість і обґрунтованість рішення про результати її розгляду та надавати вказівки щодо ухвалення рішення по скарзі, з огляду на положення конституційного принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Представник відповідача звертає увагу, що у спірних правовідносинах ДПС України не було допущено бездіяльності, скарга ОСОБА_1 розглянута Відповідачем-2 у порядку та строки визначені ст. 56 Кодексу та за результатами всебічного її розгляду та з урахуванням законодавчо урегульованості спірних правовідносин прийнято мотивоване рішення.

У скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з нарахуванням мінімального податкового зобов`язання за 2023 рік, аргументуючи, що вона як пенсіонер за віком, відповідно до вимог ст. 281 Кодексу, звільнена від сплати земельного податку. Крім того, зауважує, що земельна ділянка передана ТОВ «Агро-Нива» в оренду. Також, ТОВ «Агро-Нива» при нарахуванні доходу за оренду земельної ділянки утримує та сплачує до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, який повинен бути врахований при обчисленні суми мінімального податкового зобов`язання.

При розгляді скарги було враховано, що Законом України від 30 листопада 2021 року № 1941 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, введено поняття мінімального податкового зобов`язання (далі - МПЗ).

Відповідно до п. 64 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу першим роком, за який визначається МПЗ, є 2022 рік.

Платниками у частині МПЗ є резидент, який володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійного користування) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (п.п.162.1.1-1, п. 162.1 ст. 162 Кодексу).

Крім того, представник відповідача зазначає, що згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не встановлено факту державної реєстрації права передачі земельної ділянки загальною площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026 в оренду юридичній особі ТОВ «Агро-Ніва» (), яке є правонаступником ТОВ «Агрофірма «Росава» ().

Відтак, за відсутності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі інформації щодо перебування у 2023 році земельної ділянки площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, нарахування МПЗ за 2023 рік згідно вимог п.п.170.14.1 п. 170.1 ст. 170 Кодексу обчислюється власнику.

Таким чином, оскільки фізична особа ОСОБА_1 є власницею зазначеної земельної ділянки, яка протягом 2023 року згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не перебувала у користуванні згідно зареєстрованих договорів в оренді, та відсутності інформації щодо визначення фізичною особою доходу, пов`язаного з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції, а також сплачених такою особою відповідних податків (ПДФО та військовий збір з чистого оподаткованого доходу від реалізації власної сільськогосподарської продукції), підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 23.05.2024 № 456088-24/15-05 у ДПС України були відсутні.

Представник відповідача звертає увагу, що доводи позивача, викладені у скарзі оцінюється судом під час розгляду справи, а не шляхом оцінки рішення прийнятого податковим органом за результатами адміністративного оскарження. Само по собі рішення, прийняте за результатами вирішення спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків, що узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди представник відповідача зазначає, що самий лише факт порушення прав Позивачки не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки завдана моральна шкода має бути обов`язково підтверджена.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем до суду не було надано жодних доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, що виходячи зі змісту наведених правових приписів, зумовлює відсутність правових підстав для стягнення останньої з відповідачів, і, відповідно, задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, на думку представника відповідача, є невиправданим твердження ОСОБА_1 про завдання ДПС України їй моральної шкоди внаслідок довготривалого, на переконання Позивача, № 456088- 24/15-05, тоді як неузгодженість визначеного в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні МПЗ за 2023 рік у сумі 3 523,53 грн. згідно п. 56.15 ст. 56 Кодексу навпаки зупиняє виконання платником податку грошових зобов`язань, визначених у такому рішенні контролюючого органу, що й визначається самою ОСОБА_1 .

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу позивач надала відповідь на відзив ГУДПС в Одеській області (вхід. № 2440/25 від 08.01.2025), та відповідь на відзив ДПС України (вхід. № 4760/25 від 16.01.2025), відповідно до яких наполягала на задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 397391172 від 01.102.204) суд встановив, у власності ОСОБА_1 на території Коритненської сільради, Балтського району, Одеської області, перебуває земельна ділянка площею 2,8398 га (Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ОД №006026), кадастровий номер :01:001:0026, цільове призначення «Для проведення товарного сільськогосподарського виробництва».

23.12.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано Договір оренди зазначеної земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Росава» (), виданий 10.12.2004, з терміном на 10 років (до 10.12.2014 року), із зазначенням додаткової угоди про поновлення вказаного договору, із строком дії 04.02.2020.

02.03.2023 року внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іншого речового права.

Як зазначено відповідачами у відзиві на позовну заяву, за відсутності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі інформації щодо перебування у 2023 році земельної ділянки площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, позивачу було нараховано МПЗ за 2023 рік згідно з вимог п.п.170.14.1 п. 170.1 ст. 170 Кодексу як власнику вказаної земельної ділянки.

Так, суд встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «МПЗФ» № 456088-24/15-05 від 23.05.2024 року про нарахування ОСОБА_1 про нарахування мінімального податкового зобов`язання (МПЗ) за 2023 рік у розмірі 3523,53 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення відправлено на адресу позивача та отримано нею, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулась із скаргою щодо нарахування МПЗ за 2023 рік (вх. Головного управління ДПС в Одеській області від 29.07.2024 за № 84376/6 .

Рішенням ДПС України від 22.08.2024 № 25662/6/99-00-06-01-03-06 продовжено строк розгляду скарги до 05.10.2024.

Рішенням ДПС України від 04.10.2024 № 30022/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Судом досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого податку, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.07.2024 року стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 отримувала доходи з таких джерел: листопад 2023 року ТОВ «АГРО-НИВА» (код 31969556), сума доходу 14906,99 грн, сума податку 2683,26 грн, сума військового збору 233,60 грн, код та назва ознаки доходу: 195-надання зем.ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис; за грудень 2023 року - ТОВ «АГРО-НИВА» (код 31969556), сума доходу 894,42 грн, сума податку 161 грн, сума військового збору 13,42 грн, код та назва ознаки доходу: 195-надання зем.ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис (а.с. 65); довідка про доходи про те, що ОСОБА_1 здає в оренду земельну ділянку та отримала загальну суму доходу 15801,41 грн (а.с. 65, зворт. Бік).

Крім того, згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд встановив, що факту державної реєстрації права передачі земельної ділянки загальною площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026 в оренду юридичній особі ТОВ «Агро-Ніва» (), не встановлено.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Законом України від 30.11.2021 року № 1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків - фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, введено поняття мінімального податкового зобов`язання (далі - МПЗ).

Відповідно до пп.14.1.114--2. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі, - ПК України) мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням".

Відповідно до пп. 38-1.1.2. п. 38-1.1 си. 38-1 ПК України мінімальне податкове зобов`язання (МПЗ) щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою:

МПЗ = НГО x S x К x М / 12,

де:

МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання;

НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;

S - площа земельної ділянки, гектарах;

К - коефіцієнт, що становить 0,05;

М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.

Згідно з пп. 38--1.1.4. п. 38-1.1 ст. 38-1 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.

У разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом (п.38--1.3. ст. 38-1 ПК України).

Відповідно до п. 64 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ першим роком, за який визначається МПЗ, є 2022 рік.

Згідно з пп. 162.1.1 1 п. 162.1 ст. 162 Кодексу платниками у частині мінімального податкового зобов`язання є резидент, який володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь).

Особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь визначені пунктом 170.14 ст. 170 ПК України.

Так, відповідно до 170.14.1. п. 170.14 ст. 170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.

У разі передачі таких земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, їх розмір враховується при визначенні загального мінімального податкового зобов`язання орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) таких земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом (пп. 170.14.2. п. 170.14 ст. 170 ПК України).

Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.

Позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів є частиною зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Сума податку на доходи фізичних осіб у частині позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги площі кожної із земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, та сплачується (перераховується) до місцевих бюджетів за місцезнаходженням таких земельних ділянок. (пп.170.14.3. п. 170.14 ст. 170 ПК України).

Згідно з пп. 170.14.6. п. 170.14 ст. 170 ПК України, у разі згоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку зобов`язаний сплатити зазначену у відповідному податковому повідомленні-рішенні суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні-рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку має право у порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, звернутися до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, використаних для розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб, з наданням підтвердних документів, зокрема щодо:

земельних ділянок, що знаходяться у платника податку у власності та/або постійному користуванні або в оренді (суборенді, емфітевзисі), їх нормативної грошової оцінки та площі;

суми доходу, отриманого від реалізації власної сільськогосподарської продукції;

суми сплачених податків, зборів, платежів.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельні ділянки або договорів про передачу в оренду, емфітевзис або інше користування земельних ділянок, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, обчислення мінімального податкового зобов`язання здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації від відповідних органів про власність/користування або перехід права власності/користування на такі земельні ділянки.

Якщо за результатами звірки виявлено розбіжності між даними контролюючого органу та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган протягом 10 днів, наступних за днем завершення звірки, зобов`язаний скасувати (відкликати) таке податкове повідомлення-рішення та у разі потреби надіслати (вручити) платнику податку нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку, складене з урахуванням результатів проведеної звірки.

Таким чином, сукупний аналіз наведених норм Податкового кодексу України доводить, що мінімальне податкове зобов`язання є обов`язковим платежем, який належить до сплати власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, окрім у випадках передачі права користування вказаною земельною ділянкою іншій особі.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд встановив, що сторони не заперечують, що позивач є власницею земельної ділянки на території Коритненської сільради, Балтського району, Одеської області, площею 2,8398 га), кадастровий номер :01:001:0026, цільове призначення «Для проведення товарного сільськогосподарського виробництва» на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД №006026.

За відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі інформації щодо перебування у 2023 році земельної ділянки площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, Головним управлінням ДПС в Одеській області було нараховано позивачу МПЗ за 2023 рік згідно з вимог п.п.170.14.1 п. 170.1 ст. 170 Кодексу як власнику вказаної земельної ділянки та прийнято податкове повідомлення-рішення форми «МПЗФ» № 456088-24/15-05 від 23.05.2024 року про нарахування ОСОБА_1 про нарахування мінімального податкового зобов`язання (МПЗ) за 2023 рік у розмірі 3523,53 грн.

Разом з цим позивач наполягає на тому, що фактичним користувачем вказаної земельної ділянки було ТОВ «АГРО-НИВА» (код 31969556).

У свою чергу відповідачі стверджували, що згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, факту державної реєстрації права передачі земельної ділянки загальною площею 2,84 га за кадастровим номером :01:001:0026 в оренду юридичній особі ТОВ «Агро-Ніва» (), не встановлено.

Також судом досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого податку, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 24.07.2024 року стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 отримувала доходи з таких джерел: листопад 2023 року ТОВ «АГРО-НИВА» (код 31969556), сума доходу 14906,99 грн, сума податку 2683,26 грн, сума військового збору 233,60 грн, код та назва ознаки доходу: 195-надання зем.ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис; за грудень 2023 року - ТОВ «АГРО-НИВА» (код 31969556), сума доходу 894,42 грн, сума податку 161 грн, сума військового збору 13,42 грн, код та назва ознаки доходу: 195-надання зем.ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис (а.с. 65); довідка про доходи про те, що ОСОБА_1 здає в оренду земельну ділянку та отримала загальну суму доходу 15801,41 грн (а.с. 65, зворт. Бік).

Таким чином, наданими позивачем документами підтверджено, що за листопад 2023 року та грудень 2023 року позивач отримувала дохід від ТОВ «Агро-Нива» у вигляді орендної плати за надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду ТОВ «Агро-Нива».

Отже, враховуючи приписи пп. 38--1.1.4. п. 38-1.1 ст. 38-1 ПК України, якими передбачено, що мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік, суд доходить висновку, що позивачу має бути нараховано МПЗ за січень по жовтень 2023 рік включно, оскільки у ці місяці позивач не отримувала дохід від користування земельною ділянкою іншою особою та не сплачувала від цього доходу податку та військового збору.

На посилання відповідача на відсутність у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, що стало підставою для нарахування МПЗ за 2023 рік позивачу, суд зазначає, що відповідно до пп. 170.14.6. п. 170.14 ст. 170 ПК України, у разі незгоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою у відповідному податковому повідомленні-рішенні сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку …. У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельні ділянки або договорів про передачу в оренду, емфітевзис або інше користування земельних ділянок, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, обчислення мінімального податкового зобов`язання здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації від відповідних органів про власність/користування або перехід права власності/користування на такі земельні ділянки.

Тому, керуючись положеннями пп. 170.14.6. п. 170.14 ст. 170 ПК України суд вважає, що у спірній ситуації мають бути враховані надані позивачем документи на підтвердження отримання орендної плати за передачу у користування земельної ділянки іншій особи за листопад 2023 року та грудень 2023 року.

З наведених підстав, суд доходить висновку, що за листопад 2023 року та грудень 2023 року контролюючий орган безпідставно нарахував позивачу МПЗ.

Таким чином, враховуючи, що місячний МП становить 293,6275 грн. (3523,53/12), суд доходить висновку, що податкове повідомлення рішення від 23.05.2024 року № 456088-24/15-05 належить визнанню протиправним та скасуванню у сумі 587,25 грн, в решт сумі вказане податкове повідомлення-рішення є правомірним та не належить скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача - звільнити і зняти з позивача, пенсіонерки за віком, ОСОБА_1 , зобов`язання по платі загальної суми МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн., за якою обліковується єдина земельна ділянка сільськогосподарського призначення як за власником та зобов`язати відповідачів видалити з системи, з електронного і письмових носіїв відповідачів безпідставне, протиправне, не відповідне фактичним обставинам, не підлягаючого виконанню, необґрунтоване зобов`язання позивача, непрацюючої пенсіонерки за віком, плати протиправно, визначеної відповідачами у відсутність законних підстав, без врахування усіх критеріїв, підстав, і обставин, суми МПЗ за 2023р. в розміру - 3 523,53грн. з єдиної земельної ділянки, яка за нею обліковується як за власником, звільнити і зобов`язати відповідачів ГУ ДПС і ДПС їх рішеннями звільнити позивача, непрацюючу пенсіонерку за віком, ОСОБА_1 , згідно ПКУ від плати податку на землю, яка за нею обліковується як за власником, суд зазначає таке.

По-перше, судом задоволено позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 23.05.2024 року № 456088-24/15-05 частково лише в сумі 587,25 грн, що виключає правомірність задоволення вказаних вимог в цілому.

По-друге, суд зазначає, що відповідно до пп. 60.1.5. п. 60.1. ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу. (п. 60.4. ПК України).

Аналіз наведених норм ПК України доводить, що чинним законодавством передбачено порядок відкликання податкових повідомлень рішень, що виключає необхідність у встановленні судом окремого порядку виконання судового рішення, після набрання ним законної сили.

Тому суд звертає увагу, що зазначені позовні вимоги є безпідставними та передчасними, а отже не належать задоволенню.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати Рішення ДПС від 04.10.2024р. №30022/6/99-00-06-01-03-06 про залишення скарги без задоволення, про результат розгляду скарги позивача до ДПС у адміністративному порядку оскаржуване ППР ГУ ДПС від 23.05.2024р. щодо МПЗ за 2023р., та визнати безпідставним, необґрунтованим, протиправним Рішення ДПС від 22.08.2024р. №25662/6/99-00-06-01-03-06 «Про продовження строку розгляду скарги» до ДПС на оскаржуване ППР від 23.05.2024р. №456088-24/15-05 ГУ ДПС щодо МПЗ за 2023р., суд зазначає таке.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня. (п. 56.2. ст. 56 ПК України).

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п. 56.3. ст. 56 ПК України).

Відповідно до п. 56.8. ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.

Згідно з п. 56.9. ст. 56 ПК України, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач скористалась правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення - рішення та рішенням ДПС від 22.08.2024р. №25662/6/99-00-06-01-03-06 «Про продовження строку розгляду скарги» було продовжено строк розгляду скарги на податкове повідомлення рішення від 23.05.2024р. №456088-24/15-05, що узгоджується з положеннями п. 56.9. ст. 56 ПК України, а тому у цій частині позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

Також не належать задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ДПС України від 04.10.2024р. №30022/6/99-00-06-01-03-06, яким залишена скарга позивачки без задоволення, а податкове повідомлення рішення без змін, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем процедури розгляду скарги позивача. В той час як безпосередня незгода із податковим повідомленням рішенням та висновками ДПС України, викладеними у рішенні від 04.10.2024р. №30022/6/99-00-06-01-03-06, не доводять протиправність такого рішення ДПС, адже такі доводи мають бути підставою для оскарження самого податкового повідомлення рішення.

З наведених підстав, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є безпідставними та такими, що не належать задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача стосовно відшкодування її на користь одним платежем, в повному обсязі в термін в 10-ти денний (десятиденний) календарний день з дати винесення судом рішення суму виплати відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачами ГУ ДПС і ДПС, суд зазначає таке.

Так, приписами ст. 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в ст. 23 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.11.2019 по справі № 818/1430/17.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що на обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначила, що відповідачі навмисно і свідомо зобов`язанням плати подвійного оподаткування по МПЗ за 2023 р, незаконно посягли на майно позивача у вигляді грошових коштів.

Однак, суд звертає увагу, що наведені посилання не доводять факт настання втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав відповідач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Натомість, позивач жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.

Враховуючи вище викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що зазначені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, а тому не належать задоволенню.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги щодо винесення рішення судом, визнати простроченням у відсутності виконання рішення суду про відшкодування позивачу, моральної шкоди у встановлений судом строк та відшкодувати на користь позивача, також є безпідставними та не належать задоволенню.

Щодо позовних вимог - стягнути на користь позивача з відповідачів одним платежем в повному обсязі в термін в 5-тиденний робочий день або в 8-миденний календарний день з дати винесення судом рішення суми виплати за явно понесені позивачем обов`язкові витрати через відповідачів, (протиправну бездіяльність, дії і рішення оскаржувані у адміністративному і у судовому порядку, з протиправним зобов`язанням позивача платити подвійне оподаткування щодо МПЗ за 2023р.), стягнути з урахуванням наступних критеріїв:

Коефіцієнта інфляції (через здешевлення, знецінення грошей), що підлягає неустойка у вигляді: 3% інфляційних (річних), 20% штрафу що утворився у відповідача борг перед позивачем за явно і очевидно понесені витрати позивачем через відповідача і 0,02% пені щоденних за прострочення основної суми перед позивачем за понесені позивачем неминучі витрати через відповідача, тобто розрахунок здійснити відповідачем за формулою: 8 = Бо х (1 + 2%) п + 3%, при тому стягнути з відповідачів без будь - яких обчислень, належні обчислення стягнути з відповідачів, стягнути станом на жовтень 2024р. в розмірі не менше: 7 902,00грн. (сім тисяч дев`ятсот дві грн.); щодо стягнення на користь позивача одним платежем в повному обсязі за кожен день прострочення з початку моменту прострочення, прострочену суму виплати за явно понесені позивачем неминучі витрати через відповідачів, з дня закінчення строку для виплати відповідачами на користь позивача, а саме в терміни в 5-ти денний (п`ятиденний) робочий день або в 8-мидневного (восьмиденний) календарний день з дати винесення судом рішення, що моменту повного фактичного розрахунку відповідачами на користь позивача, з метою гарантованого і ефективності виконання рішення суду перед позивачем, а саме шляхом нарахування штрафних санкцій на усю суму належну до виплати відповідачами позивачу на користь позивача в залежності від місяця в якому буде винесено судом рішення в подальшому зі збільшенням за кожен день прострочення по 0,02% пені щоденних на усю останню прострочену, що утворилася у відповідачів сума боргу, належну до виплати позивачу + 3% на всю суму по дату повного розрахунку відповідачами з позивачем, при тому, Прошу стягнути без будь - яких числень, належні обчислення стягнути з відповідачів, зробити за рахунок відповідачів; визнання судом простроченими суми по відшкодуванню на користь позивача, в разі не виконання рішень суду з 5-го (з п`ятого робочого) дня або з 8-го (з восьмого календарного) дня з дати винесення судом рішень (з дати отримання рішень суду), винесених на користь позивача в рамках справи по позову позивача, то підлягають для відшкодування на користь позивача як прострочені суми з врахуванням штрафних санкцій у ті ж встановлені судом терміни до повного виконання рішень суду на користь позивача, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що наведені позивачем втрати відповідно до положень чинного законодавства можуть бути присуджені у разі порушення грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, предметом спору у цій справі є правовідносини між позивачем та контролюючим органом, які виникли внаслідок нарахування ГУ ДПС в Одеській області МПЗ за 2023 рік, що виключає застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання з боку відповідачів.

Також суд враховує, що сторони не надали суду докази щодо стягнення контролюючим органом з позивача грошового зобов`язання МПЗ за 2023 рік.

З наведених підстав ці позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що зазначена норма не є імперативною та судом задоволено позовні вимоги тільки в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 23.05.2024 року № 456088-24/15-05 в частині нарахування на суму 587,25 грн, а в решт сумі вказане податкове повідомлення-рішення визнано правомірним, і судом не задоволено жодної позовної вимоги зобов`язального характеру, суд доходить висновку, що відсутні підстави для встановлення судового контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково правомірними та належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою від 19 грудня 2024 року у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовлено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн у справі № 420/34414/24 до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на те, що позов задоволено частково, та позивачем не сплачено судовий збір до ухвалення рішення суду, частина судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 1017,41 грн стягується до Державного бюджету України з позивача, а у розмірі 193,79 грн до Державного бюджету України з Головного управління ДПС в Одеській області.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (, місце знаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.05.2024 року № 456088-24/15-05 в частині нарахування на суму 587,25 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у Державний бюджет України судовий збір в розмірі 1017,41 грн (одна тисяча сімнадцять гривень 41 копійка) на бюджетний рахунок UA4015756, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача 37607526.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок бюджетних асигнувань у Державний бюджет України судовий збір в розмірі 193,79 грн (сто дев`яносто три гривні 79 копійок) на бюджетний рахунок UA4015756, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача 37607526.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко