Справа № 520/29599/24
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р. № 520/29599/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції (далі позивач, ДПП) до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції суму суму заборгованості у розмірі 35239 (тридцять п`ять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 12 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт грубого порушення службової дисципліни у діях відповідача, що виразилось у невиході на службу без поважних причин в період з 21.06.2024 по 25.07.2024. Відповідно до наказу ДПП від 21.08.2024 № 467 за вчинення дисциплінарного проступку до відповідача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Період не виходу на службу визнаний прогулами. Наказом ДПП по особовому складу від 18.09.2024 № 2104 о/с відповідача звільнено із служби в поліції з 18.09.2024 відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Зазначені накази ДПП були доведені відповідачу засобами електронного зв`язку та оскаржені не були. Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДПП визначено, що відповідачу зайво нараховано грошове забезпечення за період невиходу на службу відповідно до наказу ДПП від 21.08.2024 № 467 з 21.06.2024 до 31.08.2024 у розмірі 30 566,35 грн. Крім того, в наказі ДПП від 18.09.2024 № 2104 о/с зазначено про те, що сума відшкодування відповідачем вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 4672,77 грн. Жодних відрахувань з остаточного розрахунку на день звільнення із служби в поліції Департаментом патрульної поліції не здійснювалось. Загальна сума заборгованості відповідача перед ДПП становить 35239,12 грн, які підлягають відшкодуванню. У зв`язку з несплатою відповідачем зазначеної заборгованості у добровільному порядку станом на дату подання позову, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

На запит суду щодо місця реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Єдиного державного демографічного реєстру 30.10.2024 судом отримано відповідь № 875139, за якою відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана відповідачу на адресу місця реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням, із відміткою про причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із частиною шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).

Крім того, суд наголошує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічне правозастосування міститься в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2024 №807/897/16, від 23.11.2023 у справі № 215/7312/20, від 27.06.2023 у справі № 160/23260/21, від 22.03.2023 у справі № 640/14827/19, а також ухвалі від 14.08.2023 у справі № 200/579/23.

Оскільки відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.10.2024 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк п`ять календарних днів для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 04.11.2024 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Оскільки 06.12.2024, 13.12.2024 суддя перебувала у щорічній відпустці, у період з 26.12.2024 по 17.01.2025 суддя перебувала на лікарняному, у період з 10.02.2025 по 14.02.2025 суддя була слухачкою семінару, який проводився Національною школою суддів України, розгляд справи здійснюється з урахуванням днів відпустки, лікування та навчання.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідач - ОСОБА_1 , проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3.

Відповідно до наказів Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП) від 26.06.2024 № 1310 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» та від 10.07.2024 № 1415 «Про продовження строку проведення службового розслідування» проведено службове розслідування з метою встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни капралом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у невиході на службу 21.06.2024 без поважних причин в умовах воєнного стану.

Під час службового розслідування встановлено, що капрал поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП, з 21.06.2024 до 25.07.2024 був відсутній на службі без поважних причин, про що складено відповідні акти, що свідчить про вчинення ним дисциплінарного проступку. Дні невиходу на службу капрала поліції ОСОБА_1 з 21.06.2024 до 25.07.2024 визнано прогулами.

Наказом ДПП від 21.08.2024 № 467 «Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 та 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 1.2 розділу І, підпунктів 1,10 та 13 пункту 3.1 розділу III посадової інструкції поліцейського УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 22.11.2018 № 5217, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с. 15-16).

09.09.2024 капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції було сповіщено про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно наказу ДПП від 21.08.2024 № 467, направлено скан-копію відповідного наказу на електронну пошту, про що складено акт від 09.09.2024 (а.с. 17).

Наказом ДПП від 18.09.2024 № 2104 о/с відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області з 18.09.2024 з виплатою грошової компенсації за 23 дні невикористаних щорічних основних оплачуваних відпусток. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 4 672,77 грн (а.с. 20).

18.09.2024 капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції було сповіщено про звільнення зі служби в поліції вказаним вище наказом ДПП, направлено скан-копію відповідного наказу на електронну пошту, про що складено акт від 18.09.2024 (а.с. 21).

Зазначений наказ не був оскаржений відповідачем.

Як вбачається з арматурної картки №АД-2334 та довідки-розрахунку № 81 від 26.08.2024 на день звільнення ОСОБА_1 видано наступні предмети однострою: шапка зимова; куртка спеціальна; черевики демісезонні; черевики чорного кольору; жилет спеціальний; спорядження поясне. Сума вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився складає 4 672,77 грн.

Також, Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДПП визначено, що відповідачу зайво нараховано грошове забезпечення за період невиходу на службу відповідно до наказу ДПП від 21.08.2024 № 467 з 21.06.2024 до 31.08.2024 у розмірі 30 566,35 грн.

Жодних відрахувань з остаточного розрахунку на день звільнення із служби в поліції Департаментом патрульної поліції не здійснювалось.

Відповідачу направлено лист - претензію № 11565/41/14/02-2024 від 11.10.2024, в якому зазначено про необхідність добровільно сплатити заборгованість за надмірно нараховане грошове забезпечення за період не виходу на службу у розмірі 30 566,35 грн та за відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився у розмірі 4 672,77 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем зазначеної заборгованості у добровільному порядку позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України №580-VІІІ від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 580-VIII, поліцейські мають єдиний однострій. Поліцейський отримує однострій безоплатно. Зразки предметів однострою поліцейських затверджує Кабінет Міністрів України.

Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України (частина четверта статті 20 Закону № 580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону № 580-VIII).

Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.09.2017 № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2019 № 1100), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.10.2017 за № 1224/31092 (далі - Порядок № 772).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 772 однострій - загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно; строк носіння (експлуатації) предметів однострою - час, установлений нормами належності, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку № 772 одностроєм згідно із цим Порядком забезпечуються поліцейські, зокрема, які проходять службу на відповідних посадах у Національній поліції України.

Використання предметів однострою, які не відповідають описам та зразкам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, забороняється. Рішення щодо подальшого обліку, використання або списання таких предметів однострою приймається керівником відповідного органу поліції, ЗВО, інших державних органів, установ та організацій у встановленому законодавством порядку (пункт 4 Розділу І Порядку № 772).

Забезпечення одностроєм у поліції здійснюється централізовано структурним підрозділом центрального органу управління поліцією з питань матеріально-технічного та ресурсного забезпечення (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку № 772).

Отримання предметів однострою здійснюється на підставі відповідного рішення керівництва поліції (пункт 4 Розділу ІІІ Порядку № 772).

Строк носіння (експлуатації) предметів однострою починає обчислюватися з дня фактичної видачі їх у користування (експлуатацію). Час зберігання предметів однострою на складі не зараховується до строку їх носіння (експлуатації). На кожного поліцейського для здійснення контролю за станом використання ним предметів однострою згідно з нормами належності та за строками їх носіння (експлуатації) оформлюється арматурна картка. Облік предметів однострою в арматурній картці ведеться з дати призначення поліцейського на відповідну посаду або зарахування на навчання до ЗВО згідно з наказом по особовому складу (пункти 1, 2, 3 Розділу IV Порядку № 772).

Предмети однострою особистого користування передаються поліцейським безоплатно. Предметами однострою особистого користування забезпечуються поліцейські, визначені в пункті 3 розділу I цього Порядку, із дня призначення на посаду або зарахування на навчання до ЗВО. Предмети однострою особистого користування видаються поліцейським на майбутній термін служби або з урахуванням навчання у ЗВО та на строк, що передбачений нормами належності. Чергова видача поліцейським однострою особистого користування проводиться після закінчення строків його експлуатації (носіння). Дострокова видача предметів однострою дозволяється тільки у випадках, передбачених цим Порядком. Предмети однострою, що належать до видачі поліцейським за декількома нормами, видаються за тією, строк носіння (експлуатації) за якою менший (пункти 1, 2, 3, 4 Розділу V Порядку № 772).

Однострій, що знаходиться в органах (закладах, установах) поліції, ЗВО, підлягає обов`язковому обліку. Облік здійснюється шляхом оформлення відповідних документів, правильного та своєчасного занесення записів до книг, карток та інших облікових документів усіх операцій з руху та змін якісного стану предметів однострою (абзац перший пункту 2 Розділу VII Порядку № 772).

Книги та інші документи з обліку однострою оформлюються та ведуться згідно з вимогами цього Порядку і зберігаються згідно з вимогами законодавства. Упровадження облікових документів невстановленої форми заборонено (пункт 3 Розділу VII Порядку №772).

Підставою для оформлення арматурної картки є наказ про призначення на посаду (зарахування на навчання) в орган (заклад, установу) поліції, ЗВО, а на поліцейського, якого переведено з іншого органу (закладу, установи), ЗВО, крім наказу, - атестат на предмети однострою (абзац перший пункту 11 Розділу VII Порядку № 772).

Арматурні картки обліковуються в реєстрі арматурних карток. Реєстр арматурних карток нумерується, прошнуровується, скріплюється печаткою, підписується керівником підрозділу забезпечення та реєструється згідно з вимогами діловодства (пункт 13 Розділу VII Порядку № 772).

Для видачі однострою поліцейським на підставі облікових даних арматурних карток оформлюється в одному примірнику роздавальна відомість на предмети однострою (додаток 12). З метою уникнення безпідставної видачі предметів однострою зазначений у роздавальній відомості на предмети однострою список поліцейських перевіряється посадовою особою підрозділу кадрового забезпечення. Роздавальна відомість на предмети однострою вважається виконаною, якщо згідно з нею здійснено видачу предметів однострою вказаним у ній поліцейським, повністю або частково відповідно до зазначеної кількості, її підписано всіма передбаченими посадовими особами, а дані про видачу внесено до арматурних карток поліцейських, яким було видано предмети однострою. Виконана роздавальна відомість на предмети однострою має бути передана до бухгалтерської служби органу (закладу, установи) поліції, ЗВО у строк не більше 30 днів з моменту здійснення в ній первинного запису про видачу предметів однострою поліцейським, але не пізніше останнього дня звітного місяця. Роздавальна відомість на предмети однострою, оформлена під час видачі поліцейським предметів однострою особистого користування, є підставою для складання акта списання встановленої форми та відображення інформації про проведену господарську операцію в бухгалтерському обліку відповідного органу (закладу, установи) поліції, ЗВО. Після видачі предметів однострою особистого користування забезпечується їх управлінський облік. Виконана роздавальна відомість на предмети однострою є підставою для складання акта введення в експлуатацію предметів однострою, що використовуються як інвентарне майно. В акті за потреби зазначається зведена інформація з однієї або декількох роздавальних відомостей на предмети однострою з посиланням на тотожну інформацію, що відображена в роздавальній(их) відомості(ях) на предмети однострою (пункт 16 Розділу VII Порядку № 772).

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку № 772 відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, здійснюється в разі звільнення поліцейського із служби з таких підстав:

1) через службову невідповідність;

2) у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

3) у разі набрання законної сили рішенням суду про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами, або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

4) за власним бажанням (крім поліцейських, які мають стаж служби в поліції 10 років і більше);

5) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Системний аналіз наведених норм Порядку № 772 свідчить про те, що в разі звільнення поліцейського зі служби, зокрема, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ним повинна відшкодовуватись вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Відтак сума відшкодування розраховується станом на день звільнення особи зі служби в поліції, адже норми щодо необхідності такого відшкодування були чинними на час звільнення позивача зі служби в поліції та регламентували чіткий порядок дій правоохоронного органу щодо відшкодування вартості предметів однострою на час виникнення спірних правовідносин.

Як встановлено судом, згідно з наказом Наказом ДПП від 18.09.2024 № 2104 о/с відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції капрала поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Харківській області з 18.09.2024 з виплатою грошової компенсації за 23 дні невикористаних щорічних основних оплачуваних відпусток.

Виходячи з вимог пункту 1 розділу V Порядку № 772, звільнення з вказаної підстави тягне за собою обов`язок відшкодування поліцейським вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Також цим наказом зазначено про суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у розмірі 4 672,77 грн(а.с. 20).

Згідно з довідкою-розрахунком суми коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, № 81 від 26.08.2024 на день звільнення поліцейському видано такі предмети однострою: шапка зимова; куртка спеціальна; черевики демісезонні; черевики чорного кольору; жилет спеціальний; спорядження поясне. Сума вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився складає 4 672,77 грн(а.с. 29).

Суд зауважує, що визначена позивачем вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, останнім не оскаржується.

Крім того, суд ураховує, що за правилами положень пункту 9 розділу V Порядку № 772 право Департаменту на звернення до суду в цій категорії спорів виникає у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2021 у справі № 520/11540/19, від 14.12.2022 у справі № 520/5837/2020 та від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20.

Отже, відповідач був зобов`язаний відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) не закінчився. Суд зазначає, що станом на час розгляду цієї справи, доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 4 672,77 грн до суду не надано.

Беручи до уваги те, що станом на дату звільнення відповідача зі служби, як і станом на дату розгляду справи кошти за відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, відповідачем не відшкодовані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо зайво виплаченого грошового забезпечення за період не виходу на службу відповідача, суд зазначає таке.

Стаття 94 Закону № 580-VІІІ визначає, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським визначено наказом Міністра внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 8 розділу 1 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу (надалі за текстом - ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку позивача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» пряма дійсна шкода (далі - шкода) це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна, замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

За вимогами пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції суму зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу у розмірі 30 566,35 грн.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки в даному випадку позивач, Департамент патрульної поліції, виступав в якості суб`єкта владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції суму зайво виплаченого грошового забезпечення за період не виходу на службу у розмірі 30566 (тридцять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 35 копійок та суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився у розмірі 4672 (чотири тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 77 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м.Київ, 03048, .

Відповідач ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.02.2025.

Суддя О.В. Пасечнік