Справа № 140/4846/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4846/24 пров. № А/857/21980/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терещука Юрія Олександровича на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі №140/4846/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцької Оксани Вікторівни про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Андрусенко О.О., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 25.07.2025),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцької Оксани Вікторівни (далі - державний реєстратор прав на нерухоме майно Оляництка О.В., відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 01.12.2023 №70494734 та зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на 29.11.2023 позивач звернувся в ЦНАП Луцької міської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , до якої долучив копію постанови Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, оригінал договору про спільну діяльність від 13.09.2010 та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру. Однак 04.12.2023 його представник отримав рішення від 01.12.2023 № 70494734 про відмову у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття права власності на заявлену квартиру, в тому числі у зв`язку з відсутністю усіх необхідних відомостей, вказаних у пункті 77 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127).

Позивач не погоджується із вказаним рішення від 01.12.2023 № 70494734, з огляду на те, що у ньому наведено весь текст пункту 77 Порядку № 1127 як підстава для відмови, при цьому, не зрозуміло, яка саме підстава була причиною відмови. Також зазначає, що право власності на вказану вище квартиру було зареєстроване на попереднього власника 21.08.2014 відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 15310089 від 21.08.2014 та станом на даний час право власності на попереднього власника припинено. Відтак станом на 21.08.2014 на закінчений будівництвом об`єкт проведено технічну інвентаризацію такого закінченого будівництвом об`єкта, прийнято його в експлуатацію та присвоєну адресу. Також дані обставини були предметом дослідження при розгляді цивільної справи № 161/2022/16-ц, в межах розгляду якої був встановлений факт будівництва квартири на замовлення та кошти позивача.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Терещука Ю. О. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Волинського окружного адміністративного суду винесено із грубими порушенням норм матеріального та процесуального права, у рішенні повністю ігнорується позиція Верховного суду, не у повній мірі досліджено обставини у справі та не надано даним обставинам належної правової оцінки.

Апелянт зазначає, що у оскаржуваному рішенні відповідача наводиться весь текст п. 77 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 (надалі - Порядок), як підстава для відмови, однак не ззрозуміло, яка саме підстава була причиною відмови, хоча рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Натомість реєстратор обмежився посиланням норми закону без наведення жодних зрозумілих підстав для відмови.

Апелянт зауважує, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване на попереднього власника 21.08.2014р. 10:53:02., відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 15310089 від 21.08.2014р., що було прийняте реєстратором Рабчук І.В. реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. Станом на момент звернення із позовом право власності на попереднього власника припинено. Отже, станом на 21.08.2014р. на закінчений будівництвом об`єкт проведено технічну інвентаризацію такого закінченого будівництвом об`єкта, прийнято його в експлуатацію та присвоєну адресу. Також, дані обставини були предметом дослідження при розгляді цивільної справи № 161/2022/16-ц.

Також апелянт зазначає, що підставою для відмови у задоволені позову було те, що судом встановлено, що 16.06.2014р. відповідач ОСОБА_2 , який не був замовником будівництва квартири у АДРЕСА_2 ., подав декларацію про початок будівельних робіт, а 30.07.2014 - про готовність об`єкта до експлуатації на весь будинок за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_2 отримав право власності на дві квартири, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до статті 876 Цивільного кодексу України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено законом або договором. З урахуванням наведеної норми та встановлених постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у цивільній справі №161/2022/16-ц обставин суд першої інстанції висновував, що право власності ОСОБА_1 на квартиру, зазначену у заяві від 29.11.2023 № 58263056, не може підтверджуватись декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 30.07.2014, поданою ОСОБА_2 . Отже, подані до заяви від 29.11.2023 № 58263056 документи не дали змоги державному реєстратору встановити набуття права власності ОСОБА_1 на заявлену квартиру, в тому числі у зв`язку з відсутністю усіх необхідних відомостей, вказаних у пункті 77 Порядку №1127.

Крім того, постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у цивільній справі №161/2022/16-ц було встановлено, що згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою управлінням державної архітектурно- будівельної інспекції у Волинській області 30.07.2014, загальна площа квартири АДРЕСА_1 133,1 кв.м (житлова площа - 75,5 кв. м); вказані обставини також підтверджено розпорядженням Луцького міського голови від 18.08.2014. Однак, відповідно до наданих відомостей з технічного паспорту від 22.11.2023 № ТІ01:1682-7001-0017-5305 загальна площа квартири АДРЕСА_2 . становить 130,6 кв.м., житлова -77, 6 кв.м. Таким чином, суд першої інстанції висновував, що відомості у вищевказаному технічному паспорті, що містить дані щодо загальної та житлової площі квартири, не відповідають даним, встановленим у судовій справі №161/2022/16-ц.

Апелянт вважає такі висновки суду першої інстанції невірними та також вказує на те, що суд не взяв до уваги обставини, що були встановлені у рішенні суду у тій же постанові Волинського апеляційного суду, а саме: «дійсно ОСОБА_2 діючи не добросовісно відносно свого сусіда ОСОБА_1 та достеменно знаючи, що за його кошти будувалася суміжна квартира за № 1, у подальшому нумерацію він змінив на № 2 та після набуття права власності на земельну ділянку під квартирами подав декларацію про початок та завершення будівельних робіт. Очевидно з наміром максимально приховати та заплутати дані про площу квартири він у декларації вказав невірну площу 133,1 кв.м».

Також поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що на підставі ухвали суду 16.06.2015р. Комунальним підприємством «Волинське ОБТІ» виготовлено паспорт на квартиру АДРЕСА_3 позивачу ОСОБА_1 ; при проведенні обмірів квартири Волинським БТІ на підставі ухвали суду було встановлено дійсну загальну площу квартири 130,6 кв.м., житлову -77, 6 кв.м; на підставі даних технічної інвентаризації ВОБТІ було виготовлено та зареєстровано новий технічний паспорт від 22.11.2023р. № ТІ01:1682-7001-0017-5305, який був наданий реєстратору для реєстрації права власності на квартиру.

Також апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ч. 4. ст. 78 КАС України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, оскільки не було враховано обставини, що були встановлені у цивільній справі № 161/2022/16-ц.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 29.11.2023 уповноваженим представником позивача Гороха П.В. подано через ЦНАП Луцької міської ради заяву (зареєстровано за № 58263056) про державну реєстрацію прав - набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 58).

До заяви від 29.11.2023 № 58263056 було додано: довіреність від 02.03.2023 № 635 (а.с. 59); договір про спільну діяльність від 13.09.2010, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Житлово-будівельним кооперативом «Волинь-1» (а.с. 60); копію постанови Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, провадження № 22-ц/802/640/21 (а.с. 61-66); технічний паспорт від 22.11.2023 № НОМЕР_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 67-72).

За результатами розгляду заяви та поданих документів, 01.12.2023 державним реєстратором прав на нерухоме майно Оляніцькою О.В. прийнято рішення №70494734 про відмову в проведенні реєстраційних дій. У вказаному рішенні зазначено, що встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій:

- наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме було встановлено наявність зареєстрованого обтяження на вказану в заяві квартиру;

- подані документи не дають змоги встановити набуття права власності на заявлену квартиру, в тому числі у зв`язку з відсутністю усіх необхідних відомостей, вказаних у пункті 77 Порядку № 1127.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що державний реєстратор правомірно, за наявності підстав, зазначених у пунктах 4, 6 частини першої статті 24 Закону №1952-IV прийняв рішення від 01.12.2023 №70494734 про відмову в проведенні реєстраційних дій

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень урегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IVдержавна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону № 1952-IVдержавний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною другою статті 18 Закону №1952-IVвстановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 20 Закону №1952-IVзаява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Частиною першою статті 24 Закону №1952-IVвизначено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. Так, відповідно до частини першої вказаної статті підстави для відмови в державній реєстрації прав, зокрема, є: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 4); наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом (пункт 6).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1952-IV передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6частини першої цієї статті, не застосовується у разі, зокрема, державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 1).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015№1127 затверджено Порядок №1127 (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1127 закінчений будівництвом об`єкт - закінчений будівництвом об`єкт, який після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Пунктом 6 Порядку №1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Відповідно до абзацу першого пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

Згідно з пунктом 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (пункт 23 Порядку №1127).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що відповідно до частини другої статті 24Закону №1952-IV, яка кореспондується з пунктом 23 Порядку №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення державного реєстратора від 01.12.2023 №70494734 слідує, що підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій за заявою від 29.11.2023 № 58263056 стало те, що було встановлено: 1) наявність зареєстрованого обтяження на вказану в заяві квартиру; 2) подані документи не дають змоги встановити набуття права власності на заявлену квартиру, в тому числі у зв`язку з відсутністю усіх необхідних відомостей, вказаних у пункті 77 Порядку № 1127.

На підтвердження зареєстрованого обтяження на вказану в заяві квартиру відповідач надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.12.2023 № 356701654, в якій наявний запис про обтяження №17082850 від 25.10.2016, а саме арешт нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника № ВП52734450 від 25.10.2016, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32038144 від 25.10.2016 Перший відділ ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 (а.с. 73-76).

Суд першої інстанції вірно висновував, що, зареєстроване обтяження (арешт) на вказану квартиру станом на момент розгляду заяви (01.12.2023) було чинним, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону №1952-IV є самостійною підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Також колегія суддів апеляційного суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пункт 1 частини четвертої статті 24 Закону №1952-IV до спірних правовідносин не може бути застосований, оскільки долучена до заяви від 29.11.2023 №58263056 копія постанови Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, провадження № 22-ц/802/640/21 (а.с. 61-66), не є рішенням суду про набуття позивачем права власності на квартиру за вказаною вище адресою, оскільки вказаним судовим рішенням лише визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: НОМЕР_2 , видане 21.08.2014 на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

При цьому, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78376720), у справі № 161/2022/16-ц постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.12.2016 та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14.03.2017 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт інвестування (квартиру) залишено без змін (рішеннями першої та апеляційної інстанцій у справі № 161/2022/16-ц ОСОБА_1 у вказаній частині було відмовлено).

Крім того, відповідно до пункту 77 Порядку №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машино місце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатації та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині.

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78,79 та 80 цього Порядку.

Отже, у разі відсутності у доданих до заяви про державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт усіх необхідних відомостей, передбачених пунктом 77 Порядку №1127, державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації права власності.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що до заяви від 29.11.2023 № 58263056 для проведення державної реєстрації права власності на заявлену квартиру було долучено: договір про спільну діяльність від 13.09.2010, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Житлово-будівельним кооперативом Волинь-1 (а.с. 60); копію постанови Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, провадження № 22-ц/802/640/21 (а.с. 61-66); технічний паспорт від 22.11.2023 № ТІ01: НОМЕР_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 67-72).

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував усі обставини, встановлені постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 у цивільній справі №161/2022/16-ц, проте такі доводи є невірними з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції вказав, що постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у цивільній справі №161/2022/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Департамент державної реєстрації у Луцькій міській раді, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнано недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: НОМЕР_4 , видане 21.08.2014 на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Вказаним судовим рішенням встановлено такі обставини:

- 13.09.2010 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ЖБК «Волинь-1» був укладений договір про спільну діяльність. Предметом цього договору була спільна діяльність у будівництві індивідуального житлового будинку по по АДРЕСА_4 , а саме 1/2 частини цього житлового будинку на взаємовигідних умовах, а саме: квартири АДРЕСА_5 загальною площею 110 кв. м. на земельній ділянці площею 0,06 га. Визначені за цим договором роботи повинні були бути виконані у термін до листопада 2010 року. За умовами цього договору ОСОБА_3 зобов`язувалася надати замовнику ОСОБА_1 1/2 частину площі житлового будинку (пункт 3.2), а ОСОБА_1 зобов`язувався забезпечити внесення коштів для авансування будівництва та оплати виконаних робіт (пункт 3.1), а ЖБК «Волинь-1» зобов`язувався здійснити діяльність із замовлення та ведення будівельних робіт з будівництва житлового будинку. Позивач ОСОБА_1 на виконання умов вказаного договору в період з 05 жовтня до 23 грудня 2010 року сплатив ЖБК «Волинь-1» грошові кошти в розмірі 550 000 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера.

- 13.12.2013 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу відчужила ОСОБА_2 земельну ділянку по по АДРЕСА_4 . В свою чергу ОСОБА_2 , придбавши земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею 0,10 га, поділив її на дві земельні ділянки площею по 0,05 га. Відповідно до припису, виданого 27.05.2014 року головним державним інспектором Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Літвіцьким С.І., ОСОБА_2 здійснив будівництво двоквартирного житлового будинку та фундаменту гаража по АДРЕСА_4 без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушив пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 05.06.2014 Управлінням містобудування та архітектури Луцької міської ради затверджено містобудівні умови та обмеження на будівництво двоквартирного житлового будинку та гаража по АДРЕСА_4 , замовник ОСОБА_2 . 16.06.2014 ОСОБА_2 подав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області декларацію про початок будівельних робіт «Нове будівництво 2-х квартирного житлового будинку та гаража по АДРЕСА_4 ». 30.07.2014 ОСОБА_2 подав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Нове будівництво 2-х квартирного житлового будинку та гаража по АДРЕСА_4 ».

- рішенням Апеляційного суду Волинської області від 16.12.2015 року, що набрало законної сили, постановлено відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про розірвання договору про спільну діяльність та встановлено, що останній виконав свої зобов`язання за цим правочином в обумовлені сторонами строки. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 16.12.2015 встановлено чинність договору про спільну діяльність, а отже, зобов`язання за цим правочином є обов`язковими до виконання його сторонами. Матеріали справи підтверджують виконання сторонами договору про спільну діяльність своїх зобов`язань за цим договором. Судом при цьому установлено, що позивач ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання договором про спільну діяльність і за будівництво квартири уніс відповідні кошти, а сторона договору ЖБК «Волинь-1» побудував будинок, про що свідчать докази, що містяться у матеріалах справи (платіжні документи, розписки сторін, акти звірки розрахунків, тощо). Разом з тим уведення будинку в експлуатацію сторонами договору не передбачено. 16.06.2015 Комунальним підприємством «Волинське ОБТІ» виготовлено паспорт на квартиру АДРЕСА_3 позивачу ОСОБА_1

- також встановлено, що 16.06.2014 відповідач ОСОБА_2 , який не був замовником будівництва квартири квартири АДРЕСА_3 , подав декларацію про початок будівельних робіт, а 30.07.2014 - про готовність об`єкта до експлуатації на весь будинок за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_2 отримав право власності на дві квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до статті 876 Цивільного кодексу України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено законом або договором.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що з урахуванням наведеної норми та встановлених постановою Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у цивільній справі №161/2022/16-ц обставин, право власності ОСОБА_1 на квартиру, зазначену у заяві від 29.11.2023 № 58263056, не може підтверджуватись декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 30.07.2014, поданою ОСОБА_2 .

Отже, як вірно висновував суд першої інстанції, подані до заяви від 29.11.2023 № 58263056 документи не дали змоги державному реєстратору встановити набуття права власності позивача на заявлену квартиру, в тому числі у зв`язку з відсутністю усіх необхідних відомостей, вказаних у пункті 77 Порядку №1127.

Що стосується доводів апелянта про виготовлення нового технічного паспорта на квартиру з технічними характеристиками (загальна площа 130,6 кв.м., житлова 77, 6 кв.м.), відмінними від технічних характеристик цієї квартири, вказаними у декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Нове будівництво 2-х квартирного житлового будинку та гаража на АДРЕСА_4 » від 30.07.2014 (№ 1 загальна площа 123 кв.м., житлова 55,8 кв.м., № 2 загальна площа 133,1 кв.м., житлова 75,5 кв.м.), та у розпорядженні Луцького міського голови від 18.08.2014 № 304 (квартира АДРЕСА_5 загальна площа 123 кв.м., квартира АДРЕСА_6 загальна площа 133,1 кв.м.), то наведені обставини додатково свідчить про неможливість використання цих документів як підтвердження виникнення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Апеляційний суд зауважує, що фактично доводи апелянта зводяться до того, що постанова Волинського апеляційного суду від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, провадження № 22-ц/802/640/21, копія якої була додана до заяви від 29.11.2023 № 58263056, містила усі обставини, які давали змогу відповідно до п. 77 Порядку № 1127 встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів вважає такі невірним з урахуванням наведених вище обставин справи та висновує, що для проведення державної реєстрації права власності заявник зобов`язаний додати до заяви про державну реєстрацію права власності саме ті документи та відомості, які визначаються Порядком № 1127 відповідно до типу реєстрації. Інші, не передбачені цим Порядком документи, не вважатимуться належними та не можуть засвідчувати набуття речового права.

Як уже зазначалось вище, до заяви від 29.11.2023 № 58263056 заявником не було додано документи та не надано відомості про прийняття житлового будинку чи квартири в експлуатацію, а також про присвоєння адреси квартирі, які відповідно до Порядку № 1127 є необхідними для такого типу реєстрації.

Більше того, відповідно до абз. 5 п. 77 Порядку № 1127 підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.

Тобто у разі відсутності у доданих до заяви про державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт усіх необхідних відомостей, передбачених п. 77 Порядку № 1127, державний реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації права власності.

Крім того, у разі відсутності доданих до заяви про державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт усіх необхідних відомостей, передбачених п. 77 Порядку № 1127, державний реєстратор не може встановити факт набуття особою права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, встановлення Волинським апеляційним судом у постанові від 17.06.2021 у справі № 161/2022/16-ц, провадження № 22-ц/802/640/21, факту будівництва квартири на замовлення та кошти позивача не відміняє необхідності виготовлення власником та подання для проведення державної реєстрації відповідних відомостей, передбачених п. 77 Порядку № 1127.

Водночас у постанові апеляційного суду у справі № 161/2022/16-ц зазначено, що «Судом при цьому установлено, що позивач ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання договором про спільну діяльність і за будівництво квартири уніс відповідні кошти, а сторона договору ЖБК «Волинь-1» побудував будинок, про що свідчать докази, що містяться у матеріалах справи (платіжні документи, розписки сторін, акти звірки розрахунків, тощо). Разом з тим уведення будинку в експлуатацію сторонами договору не передбачено. Вказані дії замовник будівництва ( ОСОБА_1 ), якому відповідно до статті 876 ЦК України належить об`єкт будівництва, повинен здійснити сам відповідно до вимог чинного законодавства».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям відповідає, тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування, оскільки державний реєстратор правомірно, за наявності підстав, зазначених у пунктах 4, 6 частини першої статті 24 Закону №1952-IV прийняв рішення від 01.12.2023 №70494734 про відмову в проведенні реєстраційних дій, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та до задоволення не підлягають.

З урахуванням наведених вище висновків суду, позовна вимога про зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 не підлягає задоволенню як похідна.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терещука Юрія Олександровича - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі №140/4846/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін