Справа № 380/21737/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21737/24 пров. № А/857/1814/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Антонюк І.Б.;

від відповідача - Івасечко Н.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хінкель Кейсінг» до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Кузан Р.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 32 хв. 09.12.2024р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 16.12.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Хінкель Кейсінг» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Львівською митницею рішення № UA209000/2024/900607/2 від 23.07.2024р. про коригування митної вартості товарів, картку № UA209170/2024/002314 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати (а.с.1-10).

Згідно ухвали суду від 28.10.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання (а.с.39 і на звороті).

Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано прийняті відповідачем Львівською митницею рішення № UA209000/2024/900607/2 від 23.07.2024р. про коригування митної вартості товарів, картку № UA209170/2024/002314 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.117-122).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Львівська митниця, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.126-140).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за поданою митною декларацією /МД/ № 24UA89U8 від 23.07.2024р. встановлено, що вони не містять всіх відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять повної інформації щодо ціни товарів.

Зокрема, умовами представленого контракту не передбачений порядок узгодження ціни товару, при цьому наданий інвойс (рахунок-фактура) не підписаний обома сторонами; в представлених документах не визначена вартість транспортування, виявлено розбіжності у вартості товару, яка визначена в експортній декларації країни відправлення.

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта були витребувані додаткові документи. Однак, декларантом надіслано лише контракт і додаток до нього, специфікацію; інших документів згідно вимоги не надано.

Отже, у встановлений законом строк витребуваних документів декларант не надав в повному обсязі. В свою чергу, представлені документи містять розбіжності та неповні відомості щодо обставин купівлі-продажу товару.

Враховуючи, що представлені документи містять розбіжності, відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви стосовно правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо в рішенні про коригування митної вартості.

Отже, спірні рішення про коригування митної вартості товарів, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства.

При визначенні митної вартості відповідач застосував метод 2б (ст.60 Митного кодексу /МК/ України); джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100380/2024/326240 від 04.07.2024р., рівень митної вартості становить 3,7754 дол.США/кг.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 06.06.2023р. між компанією «JUBA» Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa (продавець) та ТзОВ «Хінкель Кейсінг» (покупець) укладено контракт № 2023/0606 від 06.06.2023р. (а.с.28-29).

Відповідно до умов п.1.1 контракту продавець зобов`язується продати натуральну кишкову оболонку (надалі - товар), а покупець - сплатити за товар згідно з п.п.3 та 4.

Згідно з п.3.1 контракту ціна товару узгоджується обома сторонами контракту і обумовлюється в рахунку-фактурі. Оплата здійснюється в EUR або USD. Вартість маркування, тари, упаковки включені в ціну товару і поверненню не підлягають.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 01.07.2024р. до контракту № 2023/0606 від 06.06.2023р. розділ 4 контракту викладено у наступній редакції: пунктом 4.1 передбачено, що оплата здійснюється на умовах передоплати або післяоплати. Пунктом 4.2 передбачено, що оплата здійснюється у валюті євро або долар банківським переказом на валютний рахунок виконавця (а.с.30).

Згідно з рахунком-фактурою № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. покупець придбав у продавця товари, а саме необроблену свинячу кишкову оболонку, товстого та тонкого кишечника на міхурі, консервована сіллю, в кількості 21476 кг загальною вартістю 30066,40 євро (а.с.15).

З метою митного оформлення вказаного товару декларант подав 23.07.2024р. до Львівської митниці МД № 24UA89U8, відповідно до якої заявив до митного оформлення імпортований товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме необроблена свиняча кишкова оболонка, товстого та тонкого кишечника на міхурі, консервована сіллю 21476 кг; вироблено 03.05.2024р.; призначена для використання, як оболонка для виробництва ковбасних виробів; маркування виробника PL10101201WE.

До митного контролю разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу декларантом позивача надано низку документів, які містять відомості щодо ціни товару, зокрема: сертифікат якості, рахунок-фактура № 0091/24/DEX від 22.07.2024р., автотранспортну накладну (СMR) від 22.07.2024р., міжнародний ветеринарний сертифікат № 1010/00004/24 від 22.07.2024р., сертифікат походження товару форми EUR.1 № PL/MF/AТ 0106411 від 22.07.2024р., договір про надання послуг митного брокера № 36/2023 від 25.08.2023р., перепустку, митну декларацію країни відправлення № 24PL361010E1827650 від 22.07.2024р. (а.с.13-27).

23.07.2024р. відповідач скерував декларанту направлено запит (повідомлення) та відповідно до ст.53 МК України запропоновано подати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.28).

У відповідь на вказаний запит декларант додатково надав зовнішньоекономічний контракт № 2023/0606 від 06.06.2023р., додаткові угоди № 1 від 08.05.2024р., № 2 від 01.07.2024р., № 3 від 08.07.2024р. до вказаного контракту, специфікацію від 22.07.2024р. (а.с.28-31).

За результатами розгляду електронної митної декларації №24UA89U8 та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900607/2 від 23.07.2024р.

Згідно графи 33 вказаного рішення визначено, що в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 МК України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 і 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами опрацювання встановлено:

відповідно до п.3.1. контракту № 2023/0606 від 06.06.2023р. ціна товару узгоджується обома сторонами контракту і обумовлюється у рахунку-фактурі. З аналізу положень контракту слідує, що таким не передбачений порядок узгодження рахунку-фактури. Водночас, умови контракту чітко визначають, що ціна узгоджується обома сторонами та в подальшому обумовлюється в рахунку-фактурі. Звідси, такий рахунок-фактура підлягає підписанню обома сторонами, що і слугуватиме фактом погодження. Однак, наданий до митного оформлення рахунок-фактура № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. не надає можливості засвідчення узгодження обома сторонами ціни оцінюваного товару, у зв`язку із відсутністю підписів обох сторін, а тому такий документ не підтверджує числове значення митної вартості. Інших документів, які б підтверджували узгоджене числове значення митної вартості оцінюваних товарів, не надано;

відповідно до умов п.2.1 контракту № 2023/0606 від 06.06.2023р. та гр.20 МД умовами поставки є DAP, Львів, UA. Відповідно до правил Інкотермс термін DAP (постачання у місці призначення) означає, що продавець виконав своє зобов`язання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений у митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. У п.3.1 вищевказаного контракту зазначено, що вартість маркування, тари, упаковки включені в ціну товару, але про вартість транспортування в жодному документі не вказано, хоча відповідно до заявлених умов поставки транспортні витрати несе продавець;

у поданій до митного оформлення експортній декларації № 24PL361010E1827650 від 22.07.2024р. вартість товарів не відповідає вартості оцінюваного товару, що зазначена у рахунку-фактурі № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. Документів, які пояснюють заявлене в експортній декларації числове значення вартості, до митного оформлення декларант не надав.

В сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог ч.21 ст.58 МК України.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів а саме:

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом на вимогу митного органу надіслано специфікацію, зовнішньоекономічний контракт, додатки до контракту. Надіслані на вимогу митного органу документи не усувають вищезазначені невідповідності; інших документів на вимогу не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100380/2024/326240 від 04.07.2024р., рівень митної вартості становить 3,7754 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось (а.с.32-33).

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару відповідачем складено картку відмови у митному оформленні товарів № UA209170/2024/002314 (а.с.31-32).

Із змісту заявленого ТзОВ «Хінкель Кейсінг» позову слідує, що його предметом є оскарження прийнятих Львівською митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товару необробленої свинячої кишкової оболонки, товстого та тонкого кишечника на міхурі, консервованої сіллю.

При цьому, визначальне значення для правильності вирішення спору мають документи, що засвідчують факт придбання та оплату вартості ввезених товарів у продавця-нерезидента.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом ТзОВ «Хінкель Кейсінг» під час митних процедур були подані документи, що за своїм змістом відповідають вимогам ч.2 ст.53 МК України, містять відомості, що підтверджують митну вартість товарів та обраний метод її визначення.

Суд звернув увагу на те, що митний орган за наявності підстав повинен витребувати від декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості товару, а не усі документи, які визначені переліком ст.53 МК України.

Ненадання повного переліку документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за основним методом лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїх сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Отже, позивачем подано для митного оформлення товару повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

ч.3 ст.54 за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Пунктом 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу документи, які містять достатні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Із змісту представлених документів можна встановити вартість придбання ввезеного товару, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Так, під час митного оформлення товарів митному органу до МД № 24UA89U8 від 23.07.2024р. були подані наступні документи: сертифікат якості, рахунок-фактура № 0091/24/DEX від 22.07.2024р., автотранспортну накладну (СMR) від 22.07.2024р., міжнародний ветеринарний сертифікат № 1010/00004/24 від 22.07.2024р., сертифікат походження товару форми EUR.1 № PL/MF/AТ 0106411 від 22.07.2024р., договір про надання послуг митного брокера № 36/2023 від 25.08.2023р., перепустку, митну декларацію країни відправлення № 24PL361010E1827650 від 22.07.2024р. (а.с.13-27).

Крім того, додатково на вимогу митниці декларант надав зовнішньоекономічний контракт № 2023/0606 від 06.06.2023р., додаткові угоди № 1 від 08.05.2024р., № 2 від 01.07.2024р., № 3 від 08.07.2024р. до вказаного контракту, специфікацію від 22.07.2024р. (а.с.28-31).

Неподання у повному обсязі документів, що витребовував відповідач на спростування сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, яку визначив декларант, а також наявна у митного органу цінова інформація щодо вартості аналогічних товарів, стали підставою для прийняття оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.

Що стосується тверджень митного органу про наявність розбіжностей/неповноти в поданих до митного оформлення документах колегія суддів зазначає наступне.

В розглядуваному випадку ціна продажу імпортованих товарів погоджується сторонами та формується вантажовідправником у рахунку-фактурі.

Згідно з приписами ч.2 ст.53 МК України рахунок-фактура (інвойс) є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Вказана позивачем в МД № 24UA89U8 від 23.07.2024р. ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) № 0091/24/DEX від 22.07.2024р., та становить 30066,40 євро.

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 30066,40 євро; будь-яких розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містили.

Стосовно зауважень митниці про те що, наданий до митного оформлення рахунок-фактура № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. не фіксує узгодження обома сторонами ціни оцінюваного товару, колегія суддів враховує, що умови контракту № 2023/0606 від 06.06.2023р. не містять будь-яких зобов`язань сторін здійснювати узгодження ціни товару шляхом підписання обома сторонами рахунку-фактури.

Надання саме позивачем митному органу для здійснення митного оформлення товарів рахунку-фактури № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. свідчить про узгодження між компанією «JUBA» Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa та ТзОВ «Хінкель Кейсінг» ціни товарів, що вказані у спірному рахунку-фактурі.

Відповідно до ч.6 ст.344 Господарського кодексу України рахунок-фактура належить до комерційних документів і використовується при міжнародних розрахунках.

Рахунок-фактура (англ. invoice account, франц. facture, нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ. Рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також в рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) може бути підтверджений додатково-оформленими документами.

Для зовнішньої торгівлі існує рекомендований формат рахунку-фактури (інвойсу), описаний в Рекомендації Європейської економічної комісії ООН № 6 від 01.09.1983р. «Типовий уніфікований рахунок-фактура для міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/148).

Щодо вимог до оформлення інвойсу є відсутній обов`язковий реквізит у вигляді підпису. Це означає, що у рахунках, які використовуються у зовнішньоекономічній діяльності (ЗЕД), підпис не є обов`язковим, і тому при митному оформленні рахунок може бути прийнятий без підпису. Так, п.п.9.4 та 9.8 Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН № 18 від 29.03.2001р. «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (ECE/TRADE/271) передбачено рекомендації уникати внесення «від руки» підписів на паперових документах, якщо це можливо.

Окрім цього, листом Державної митної служби № 11/3-10.10/3339-ЕП від 01.03.2011р. «Щодо необхідності наявності підпису особи на рахунках», з посиланням на Рекомендації Ради Митного Співробітництва від 16.05.1979р., рекомендації ЄЕК ООН 1982 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі», Рекомендацію ЄЕК ООН 2001 року № 18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі», роз`яснено про те, що відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (іnvoice), складеному нерезидентом, не є підставою для відмови в митному оформленні товарів.

В розглядуваному випадку рахунок-фактура № 0091/24/DEX від 22.07.2024р. оформлений продавцем товару із зазначенням у ньому усіх необхідних для ідентифікації товару (та його вартості) реквізитів.

При цьому, відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) підпису покупця не може свідчити про його функціональну нечинність та безпосередньо не впливає на визначення позивачем митної вартості товару на основі вказаного рахунку-фактури.

Щодо зауважень митного органу про те, що відповідно до п.2.1 контракту № 2023/0606 від 06.06.2023р. та гр.20 митної декларації умовами поставки є DAP, UA Львів, колегія суддів наголошує на наступному.

Умовами правил Інкотермс 2010 року визначено, що базис поставки DAP (Delivered At Point (... named point of destination)) передбачає, що продавець здійснить поставку товару, коли товар наданий у розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовим до розвантаження в узгодженому місці призначення. При цьому, продавець несе всі витрати і ризики, пов`язані з доставкою товару в зазначене місце.

Отже, вказані умови поставки не створюють необхідності вказувати в будь-яких документах інформацію про вартість транспортування, оскільки несення таких витрат покладається на продавця, останні включені в погоджену ціну товару.

Звідси, будь-яких витрат, пов`язаних транспортуванням товару (які сплачуються окремо від вартості товару), позивач не поніс.

Крім цього, експортна декларація лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, наданими йому продавцем.

Оскільки конвертація валют здійснювалася на території ЄС та на основі даних банківської системи ЄС, тому відповідач не може вказувати на наявність неточностей з боку компанії-резидента (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2023р. у справі № 140/6689/20).

Відповідно до офіційного валютного курсу Народного Банку Польщі станом на 22.07.2024р. встановлено 1 євро = 4,2797 польських злотих, через що 30666,40 євро х курс 4,2797 = 128675 польських злотих, при цьому розбіжність складає 06 злотих, тобто, є незначною.

Таким чином, доводи митного органу про розбіжності у поданих документах щодо умов поставки та їх вплив на правильність визначення митної вартості є безпідставними, оскільки подані митному органу документи підтверджують вартість витрат, пов`язаних із транспортуванням товару.

Також відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, є недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Подані документи не містили розбіжностей, ознаки підробки документів відсутні, усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, яка підлягає сплаті за товар, у документах наявні.

Водночас, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за встановлених обставин позивачем надано достатніх для митного оформлення імпортованого товару документів, аргументи відповідача не дають обґрунтованих підстав ставити під сумнів правильність обчислення митної вартості оцінюваного товару, оскільки неузгодженості, розбіжності або недоліки у документах, про які зазначає відповідач, є необґрунтованими та могли вплинули на правомірність визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).

Водночас, окремі неточності, які не мають впливу на визначення числового значення митної вартості товару і дають змогу ідентифікувати вартісні показники зовнішньоекономічної операції, не можуть ставити під сумнів добросовісність декларанта під час визначення митної вартості товару.

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Матеріалами справи стверджується, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей, а їх відомості підтверджували ціну товару в повній мірі.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставними та необґрунтованими.

Окрім цього, аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також згідно з п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Між тим, як вбачається із рішення № UA209000/2024/900607/2 від 23.07.2024р. про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другорядного методу визначення митної вартості (2а) через відсутність достатньої інформації про ідентичні товари.

Отже, в наданих декларантом документах немає розбіжностей, останні містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та щодо ціни, яка підлягала сплаті за цей товар.

Звідси, позивач одночасно з МД в повному обсязі надав до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу згідно з ч.2 ст.53 МК України.

Водночас, відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість товару, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (2б), інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну), тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та не відповідає вимогам митного законодавства.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про підставність заявленого позову та наявність підстав для його задоволення, із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Львівську митницю.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024р. в адміністративній справі № 380/21737/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Львівську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 24.02.2025р.