Справа № 521/112/25
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/112/25
Номер провадження № 2-а/521/51/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 особисто;

від поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни не з`явилася;

від Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції Нагнибіда О.М., на підставі довіреності.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни (65001, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5), Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5 м. Одеса, 65114, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог адміністративного позову.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни, у якому просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3771973 від 02 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень скасувати; адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Зокрема, за доводами адміністративного позову позивач вказав, що 02.01.2025 року постановою серії ЕНА № 3771973 на нього було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КАС України, з якою він категорично не згоден, враховуючи те, що по-перше, ним не було порушено вимоги ПДР України в частині застосування ременів безпеки під час руху транспортного засобу; по друге, на думку позивача, відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було порушено процедуру розгляду такої справи та складення відповідних процесуальних документів.

Окрім наведеного, позивач вказав, що всупереч вимогам «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відеофіксацію, останнім, зокрема, дозволено застосовувати портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського, встановлені відеореєстратори на службових транспортних засобах, стаціонарні відеокамери в цілодобовому режимі, проте, в даному переліку відсутні такі пристрої фото- чи відеофіксації як «мобільні телефони» чи «смартфони», тим більш приватні.

Отже, на переконання позивача, фіксування та збирання доказів співробітниками поліції на свій особистий мобільний телефон або ведення з його допомогою відеозйомки під час розгляду адміністративної справи є незаконним та не відповідає чинному законодавству, а тому, здійснені інспекторами на приватні телефони відеозаписи не можуть бути допустимими доказами у справах про порушення ПДР.

Окрім іншого, позивач наголосив, що під час розгляду справи про зазначене вище адміністративне правопорушення, ним, з огляду на ст. 268 КУпАП було заявлено два клопотання про участь захисника при розгляді провадження із залученням адвоката з системи БПД, а також клопотання про відкладання розгляду справи на інший час з метою підготовки правової позиції разом із захисником. Водночас, співробітником поліції йому було повідомлено, що перенесення розгляду здійснюватися не буде у зв`язку з тим, що користуючись правами захисника позивач має на меті уникнути відповідальності та прав на виклик захисника він не має у зв`язку з тим, що не належить до категорії осіб, які мають право на безоплатну правничу допомогу.

Підсумовуючи викладене, позивач зазначив, що співробітники поліції, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не спромоглися належним чином не лише зафіксувати факт правопорушення та надати йому належні докази з фіксацією правопорушення, а і фактично позбавили можливості скористатися правничою допомогою з метою захисту своїх прав, що призвело до винесення незаконної та безпідставної постанови.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 06.01.2025 року у справі №521/112/25 було відкрите провадження, справу призначено до судового розгляду.

17.01.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів адміністративної справи додаткових доказів (вх. 3271), до якого було долучено фотознімки, відео з реєстратора автомобіля позивача.

27.01.2025 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/112/25 клопотання позивача про залучення співвідповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволено; залучено у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції; у задоволенні клопотання Управління патрульної поліції в Одеській області про залучення його як учасника справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відмовлено; призначено дату судового засідання.

07.02.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли письмові пояснення (вх.№8043), у яких Управління просило суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕНА № 3771973 від 02.01.2025 року без задоволення. Пояснення судом долучено до матеріалів адміністративної справи.

Зокрема, за доводами пояснень, Управління, посилаючись на зазначені позивачем у позові обставини, вказало, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписами з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого з перших секунд вбачається рух транспортного засобу позивача, у якому до моменту зупинки, останній жодних маніпуляцій щодо відстібування ременю безпеки не здійснював, тобто не був пристебнутим.

Окрім того, за доводами співвідповідача, позивачу працівниками поліції було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Більш того, на переконання співвідповідача, сам позивач є адвокатом, тобто обізнаною особою щодо прав та обов`язків, передбачених чинним КУпАП, а тому, навіть якщо припустити, що позивачу не було роз`яснено його прав, останнє не є безумовною умовою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо законності винесення інспектором оскаржуваної постанови Управління вказало, що за змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП).

В той же час, як вказало Управління законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення, що і відбулося у випадку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, співвідповідач, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» вказав, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відтак, у даному разі, за доводами співвідповідача, факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських, відеовідтворення яких надано суду на окремому диску до зазначених пояснень, а саме ПВР 767379, копію якого додано до матеріалів, що лягло в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи викладене, співвідповідач наголосив, що доводи позивача, викладені ним у позовній заяві, не спростовують факту порушення ним Правил дорожнього руху, не підтверджені належними та допустимими доказами, відповідно до вимог ст. 161 КАС України, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

В судове засідання, яке відкладалося, представники учасників справи з`явилися.

Позивач підтримав доводи та вимоги адміністративного позову, з мотивів, викладених письмово, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції проти позову заперечував, з мотивів, викладених у письмових поясненнях, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інший відповідач поліцейська Мозгова Вікторія Андріївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду адміністративного позову була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань суду не надала.

Враховуючи те, що відповідач 1 була належним чином повідомлена, явка учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, судом вирішено здійснювати розгляд справи без її участі.

Розглянувши адміністративну справу №521/112/25, дослідивши письмові матеріали, вислухавши сторони, які з`явилися в судове засідання на розгляд справи, Малиновський районний суд міста Одеси дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни та Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції потребує задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Так, судом у даній справі з матеріалів постанови ЕНА №3771973, оригінал якої надано позивачем, встановлено, що працівниками поліції інкримінується позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , те, що він 02.01.2025 року о 09 год. 17 хв. рухаючись в м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 9, керував автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, ПВР 767379, чим порушив п. 2.3.в ПДР України, внаслідок чого на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З наданої до письмових заперечень копії Управлінням вказаної вище постанови судом вбачається, що ідентичними у наданій позивачем постанові та наданій Управлінням є лише дата складення, номер постанови та обставини. Проте, у наданій постанові Управління мається відмітка про відмову позивача від її підпису, відсутні підписи позивача.

Також з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи довічно.

З наданих позивачем фото вбачається, що на них зафіксовано особу поліцейського з технічним пристроєм в правій руці. В судовому засіданні представником позивача підтверджено, що особою, яка зафіксована на фото є поліцейська патрульної поліції Мозгова В.А.

З наданих позивачем відео подій, які відбулися 02.01.2025 року, зафіксованих на відеореєстратор автомобіля (передня та задня камери), вбачається, що позивач рухається на автомобілі, його транспортний засіб було зупинено працівником поліції.

З наданих Управлінням патрульної поліції відеозаписів до матеріалів адміністративної справи судом вбачається, що: 1) з відеозапису D3EF6FEE позивач рухається на автомобілі KIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_3 спочатку в правій смузі руху, потій здійснює маневр перестроювання в ліву смугу руху; після перестроювання, ТЗ, за рухом (знаком) працівника поліції, був зупинений. Як вбачається судом, водій ТЗ відразу зреагував на знак працівника поліції та невідкладно здійснив маневр на перестроювання ТЗ в праву смугу руху та зупинився. В час між здійснення працівником знаку на зупинку ТЗ та зупинкою такого ТЗ, на відеозаписі не вбачається обставин встановити факт фіксації або відсутності фіксації тіла водія ременем безпеки; 2) з відеозапису №B3F37F3F, який є відтворенням відеозапису з бодікамери іншого поліцейського, який підійшов до автомобіля позивача вже після його зупинки вбачається, що позивачу роз`яснювалися права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та заперечення такої особи щодо факту відсутності фіксування його тіла ременями безпеки під час руху транспортного засобу; 3) з відеозапису №4725D262 вбачається, що під час зупинки ТЗ працівником поліції позивач почав відразу відчиняти двері автомобіля та на доводи поліцейського про відсутність зафіксованого ременя безпеки під час руху автомобіля заперечував проти такого факту, зазначаючи, що щойно його відстебнув.

Інших письмових документів, окрім документів на підтвердження того, що позивач є адвокатом, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови ЕНА №3771973 у справі про адміністративне правопорушення від 02.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП України.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом з матеріалів постанови ЕНА №3771973 встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2025 року о 09 год. 17 хв. рухаючись в м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна, 9, керував автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, ПВР 767379, чим порушив п. 2.3.в ПДР України, внаслідок чого на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивною стороною є порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Також судом встановлено, що представником співвідповідача Управління патрульної поліції разом із письмовими поясненнями на позовну заяву долучив до них відеозаписи події, яка відбувалася за участі позивача 02.01.2025 року, яка досліджена судом в судовому засіданні.

Так, як встановлено судом, з наданих Управлінням патрульної поліції відеозаписів до матеріалів адміністративної справи: 1) з відеозапису D3EF6FEE позивач рухається на автомобілі KIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_3 спочатку в правій смузі руху, потій здійснює маневр перестроювання в ліву смугу руху; після перестроювання, ТЗ, за рухом (знаком) працівника поліції, був зупинений. Як вбачається судом, водій ТЗ відразу зреагував на знак працівника поліції та невідкладно здійснив маневр на перестроювання ТЗ в праву смугу руху та зупинився. В час між здійснення працівником знаку на зупинку ТЗ та зупинкою такого ТЗ, на відеозаписі не вбачається обставин на підтвердження або спростування факту фіксації водія ременем безпеки; 2) з відеозапису №B3F37F3F, який є відтворенням відеозапису з бодікамери іншого поліцейського, який підійшов до автомобіля позивача вже після його зупинки вбачається, що позивачу роз`яснювалися права, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності та заперечення такої особи щодо факту відсутності фіксування його тіла ременями безпеки під час руху транспортного засобу; 3) з відеозапису №4725D262 (ПВР 767379) вбачається, що під час зупинки ТЗ працівником поліції позивач почав відразу відчиняти двері автомобіля та на доводи поліцейського про відсутність зафіксованого ременя безпеки під час руху автомобіля заперечував проти такого факту, зазначаючи, що щойно його відстебнув.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем - 2 не надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке виразилося у відсутності фіксації тіла водія під час руху транспортного засобу ременем безпеки, оскільки із наданого Управлінням відео зворотного встановити неможливо.

Так, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

В силу вимог п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відтак, у даній справі працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України, зокрема з ПВР 767379 таких доказів судом не вбачається. Водночас, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння такою особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Окрім наведеного, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, судом у даній справі встановлено, що відповідач 2 не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи не містять доказів належної фіксації вчиненого позивачем правопорушення, що не спростовано Управлінням іншими належними та допустимими доказами.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем - 2 не доведено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а всі сумніви, на яких ґрунтується обвинувачення щодо доведення вини особи, яка обвинувачується у скоєнні адміністративного правопорушення, покладається на орган, який притягнув таку особу до відповідальності, суд виснує про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд зазначає, у даному разі процедурні порушення службової особи відповідача 2, які були нею допущені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом у даному разі не розглядаються, з огляду на те, що під час розгляду було встановлено відсутність події та складу інкримінованого позивачу правопорушення, що є самостійною підставою для задоволення позовних вимог.

За приписами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувану постанову, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 48 КАС України, суд встановивши, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.7 ст.48 КАС України.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним.

Приймаючи до уваги те, що належним відповідачем у даній справі є саме Департамент патрульної поліції, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо відповідача - Департаменту патрульної поліції, відмовивши у їх задоволенні щодо відповідача поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.12.2018 року у справі № 724/716/16, від 17.06.2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 121 КУпАП України, ст. 2, 19, 72-78, 132, 134, 139, 241-251 КАС України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5 м. Одеса, 65114, ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 3771973 від 02 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5 м. Одеса, 65114, ) на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до поліцейської 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Мозгової Вікторії Андріївни (65001, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 25.02.2025 року.

Повний текст рішення суду складено та підписано 25.02.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ),

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Одеській області Департамента патрульної поліції (вул. Академіка Корольова, 5 м. Одеса, 65114, ),

Поліцейська 2 взводу, 2 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенант поліції Мозгова Вікторія Андріївна (65001, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5).

Суддя: Н.О. Шевчук