Справа № 420/28326/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника Військової академія (м. Одеса) (по стройовій частині) від 16.08.2024 №249 в частині виключення позивача зі списків особового складу Військової академії (м. Одеса).

Ухвалою суду від 16.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірним наказом позивачу було нараховано належні відповідно до законодавства виплати по звільненню, які він повинен був отримати відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008, до свого виключення зі списків особового складу. Згоду на виключення позивача зі списків особового складу до проведення з ним розрахунків він не надавав. Однак, всупереч вказаному положенню позивача було виключено зі списків особового складу передчасно, до проведення повного розрахунку. Позивач вважає такі дії Відповідача, щодо видання наказу про його виключення зі списків особового до проведення з ним розрахунків без його згоди протиправним, а сам наказ незаконним.

02.10.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позову, зазначаючи, що чинними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненим військовослужбовцем, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника Військової академії (м. Одеса) (по стройовій частині) від 16.08.2024 року № 249 вирішено полковника ОСОБА_1 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, професора кафедри ремонту та експлуатації автомобільної та спеціальної техніки факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки Військової академії (м. Одеса), звільненого у запас наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.08.2024 № 803 за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що справи та посаду здав і направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 серпня 2024 року виключити зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення.

Також даним наказом вирішено виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 390% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 16 серпня 2024 року.

Виплатити грошову надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% від посадового окладу з 01 по 16 серпня 2024 року, виплатити доплату за науковий ступінь у розмірі 5% від посадового окладу за період з 01 по 16 серпня 2024 року, виплатити доплату за вчене звання в розмірі 5% від посадового окладу за період з 01 по 16 серпня 2024 року, виплатити грошову компенсацію за 38 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, виплатити грошову компенсацію за 42 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2022 по 2024 рік, виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення.

31.08.2024 року на картковий рахунок Позивача нараховані кошти «заробітна плата» у розмірі 330886,77 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк».

Позивач, вважаючи протиправним Наказ Відповідача в частині виключення Позивача зі списків особового складу до проведення повного розрахунку, звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і обороні України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено введення в Україні воєнного стану з 5 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє до сьогодні.

Згідно частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі; також застосовується до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з підпунктом 1 пункту 225 розділу XII Положення № 1153/2008, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами, крім військовослужбовців, які обіймають посади номенклатури призначення Міністра оборони України, - Головнокомандувачем Збройних Сил України та командиром військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.242 Положення №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Судом встановлено, що 16.08.2024 позивача виключено зі списків особового складу Військової академії (м. Одеса) та всіх видів забезпечення, а 31.08.2024 на картковий рахунок позивача було зараховано суму у розмірі 330886,77 грн. з приміткою (виплата грошового забезпечення за серпень 2024 року).

Позивач вважає такий наказ протиправним, а його виключення зі списків особового складу передчасним, оскільки перед виданням оскаржуваного наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідач повинен був пересвідчитися у факті даної виплати і лише тоді виключати позивача зі списків особового складу.

Суд враховує, що чинними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненим військовослужбовцем, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 116 Кодексу законів про працю України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи, що до дня виключення зі списків особового складу військовослужбовець виконує свої службові обов`язки, отримує грошове забезпечення, то трудові відносини військовослужбовця припиняються саме з часу виключення його зі списків особового складу.

При цьому у разі непроведення повного розрахунку військовою частиною з особою, звільненою з військової служби, порушується право працівника на отримання всіх сум, які належали до виплати при звільненні.

Так, відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Наведені вище норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, слід застосовувати норми статті 116 та статті 117 КЗпП України як такі, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 340/401/20.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

В позовній заяві позивач зазначає, що спірні правовідносини виникли з приводу виключення позивача зі списків особового складу до проведення з ним остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню 16.08.2024. При цьому, нараховану та виплачену 31.08.2024 року на картковий рахунок позивача суму, що належать йому від Військової академії (м. Одеса), ОСОБА_1 вважає безспірною.

У контексті наведеного суд зазначає, що непроведення в день виключення зі списків особового складу повного розрахунку не може бути самостійною підставою для визнання наказу про виключення позивача зі списків особового складу частини протиправним, при тому, що розмір належної суми Позивачем не оскаржується.

Суд наголошує, що бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку в день звільнення може бути підставою для відповідальності відповідача за статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою встановлено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Натомість, скасування наказу про виключення Позивача з особового складу не забезпечить ефективне поновлення його прав. У зв`язку з чим, суд доходить висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням вищенаведених норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.