Справа № 653/3528/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 653/3528/17

Категорія:600110000 Головуючий в 1 інстанції: Кузьміна О.І.

Місце ухвалення: м. Херсон

Дата складання повного тексту: 05.12.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2024 року про відмову у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду по справі №653/3528/17 за позовом ОСОБА_1 до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2018 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 березня 2017 року, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням підвищення до пенсії відповідно ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

11 жовтня 2018 року видано виконавчий лист по справі.

15 березня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції (далі ВПВР УДВС ГТУЮ) у Херсонській області Лепською А.В. відкрито виконавче провадження №58591345 по справі №653/3528/17.

07 листопада 2019 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепською А.В. закінчено виконавче провадження №58591345 по справі №653/3528/17, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

28 листопада 2024 року за вх.№99571/24 від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі №653/3528/17 в порядку ст. 382 КАС України.

В обґрунтування заяви зазначено, що станом на листопад 2024 року, всупереч закінченому виконавчому провадженню, постанова Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2018 року по справі №653/3528/17 ГУПФ України в Херсонській області не виконана.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2024 року відмовлено представнику позивача Акерман О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду по справі №653/3528/17.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2024 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- управління ігнорує резолютивну частину рішення суду щодо виплати пенсії з врахуванням підвищення до пенсії відповідно до ч.3 ст. 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в розмірі не меншому прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб;

- апелянт послався на висновки Верховного суду викладені в ухвалі від 05 липня 2018 року (адміністративне провадження №К/9901/2594/17) про наявність підстав для задоволення заяви по встановлення судового контролю за виконання постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №206/3911/17 (2- а/206/113/17) незалежно від того, чи було встановлено судовий контроль в рішенні суду;

- суд не цікавить чи буде ухвалене судове рішення мати наслідком його повне виконання та відновлення порушених прав позивача. Таке поводження є свідомим перешкоджанням в доступі до правосуддя та підставою звернення до ВРП. Позивач вважає, що суд діє за змовою з ГУПФ України з метою позбавлення позивача пенсійних виплат, що є підставою звернення до ДБР.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ч.1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем, на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тому, з огляду на наведене, суд першої інстанції вказав, що спонукання чи примус відповідача до фактичного виконання рішення можливі, зокрема, в порядку, передбаченому ст.ст. 287, 382, 383 КАС України, однак станом на сьогодні, з підстав зазначених вище суд не вбачає необхідності вживати заходи судового контролю, передбачені ст. 382 КАС України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 370, 372, 382 КАС України, ч.1 ст. 1, ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно ч.1 ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1, 2 ст. 382 КАС України (в редакції, яка була чинною на час звернення представника позивача із заявою про встановлення судового контролю) визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2018 року у справі №653/3528/17 набрала законної сили.

В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

При цьому, незважаючи на існування інституту судового контролю, саме виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

Тобто, відповідно до ч.8 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вказана норма додатково свідчить на користь висновку про можливість встановлення заходів судового контролю, передбачених нормою ст. 382 КАС України лише під час ухвалення судового рішення. Так, у вказаній нормі законодавець фактично відзначив, що окрім заходів судового контролю зазначених у резолютивній частині судового рішення, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу, тобто шляхом розгляду позовних заяв про оскарження рішень, дій та бездіяльності державних чи приватних виконавців, які допущені в ході примусового виконання судового рішення.

Тобто, суд з метою забезпечення належного виконання судового рішення або встановлює судовий контроль за виконанням судового рішення безпосередньо під час ухвалення цього рішення або вирішує спірні питання, які виникають в ході його виконання в порядку ст. 287 КАС України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі №805/516/18-а.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати під час вирішення спірного питання відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.