Справа № 240/20713/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 240/20713/24

адміністративне провадження № К/990/6951/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачук А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №240/20713/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (Закон №796-XII), що становить два прожиткових мінімуми (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік) та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025, відмовлено у відкритті провадження у справі.

19.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в якій скаржник просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі № 240/10904/22, яке набрало законної сили 11.10.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити позивачу з 08.12.2021 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

На виконання вказаного рішення суду позивачу виплачується доплата 3200,00 грн у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

04.10.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача про нараховування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до статті 39 Закону №796-XII, у розмірі двох прожиткових мінімумів.

Листом від 23.10.2024 відповідач відмовив у проведенні вказаної доплати.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №240/19227/21, позивач вказує, що норма пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (в частині інших виплат, щодо яких не застосовується мінімальна заробітна плата як розрахункова величина) поширюється на підвищення (доплату) до пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають па території радіоактивного забруднення, а відтак розмір підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ (у редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року) встановлюється із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного календарного року, а не мінімальної заробітної плати.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі позивач вказує на те, що рішенням суду від 08.09.2022 у справі № 240/10904/22 зобов`язано відповідача у справі провести нарахування та виплату передбачених статтею 39 Закону №796-XII виплат виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, тоді як у розглядуваній позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату вказаних виплат у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Проаналізувавши позовні вимоги у даній справі, а також позовні вимоги та зміст судового рішення у справі № 240/10904/22, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що судом вже вирішено спір між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону №796-XII, та зобов`язання провести нарахування та виплату щомісячного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону 796-ХІІ), що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Підстави позову в обох випадках зводяться до одних і тих же обставин: позивач проживає в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є непрацюючим пенсіонером; рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 визнано неконституційним підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким було виключено статтю 39 Закону №796-XII. Змістом спірних правовідносин є суб`єктивне право позивача на нарахування та виплату підвищення до пенсії на підставі та в розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ. Судом при вирішенні спору у справі №240/10904/22 вирішено питання розміру спірних виплат.

Таким чином, рішенням у справі № 240/10904/22 судом було вирішено спір між тими ж сторонами, який виник з аналогічних підстав та по суті тих же спірних правовідносин (з того ж предмету позову) відповідно до заявлених позовних вимог (матеріально-правових вимог), у зв`язку із чим у відкритті провадження у даній справі необхідно відмовити на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Подібна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі №240/8515/24 та від 23 вересня 2024 року у справі №240/9801/24.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Предмет позову це матеріально-правова вимога, заявлена позивачем до суду щодо усунення допущеного відповідачем порушення суб`єктивного права позивача. Звідси й саме поняття позову включає в себе одночасно матеріально-правову вимогу і процесуальну форму вираження в їх нерозривній єдності, яка визначається змістом спірних правовідносин.

Так, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зважаючи на викладене Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, розглядаючи питання про відмову у відкритті провадження у цій справі за позовною заявою ОСОБА_1 , надав правильну оцінку матеріалам позовної заяви з погляду дотримання заявником вимог КАС України, а аргументи касаційної скарги стосовно цього питання не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги той факт, що зміст оскарженої ухвали суду першої інстанції, залишеної без змін постановою суду апеляційної інстанції, свідчить про правильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання необґрунтованою касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №240/20713/24 та, відповідно, для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі №240/20713/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач С.Г. Стеценко

Судді А.І. Рибачук

Л.В. Тацій