Справа № 160/24425/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до мого страхового стажу періоди моєї трудової діяльності в колгоспі «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області з 1981 року по 1982 рік вказании у грудовій книжці б/н від 20.07.1984 року та період моєі роботи в колгоспі «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області з 1984 рік по 1998 рік, що зазначений в архівних довідках виданих комунальною архівною установою П`ятихатської міської ради «П`ятихатський трудовий архів" № 279, 280 та 281 від 03.04.2024 року та період згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 вересня 2024 року від Головного управління ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Вінницькій області від 22.03.2024 р. №42 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки №б/н від 20.07.198 року з 1981р. по 1982 р., оскільки відсутні номери наказів та дата на прийняття та звільнення, відсутня довідка про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні в колгоспі; - період роботи з 1984 р. по 1998 р. не взято до уваги, оскільки в архівній довідці №279 від 03.04.2024р, №280 від 03.04.2024р, №281 від 03.04.2024р, скорочено прізвище, ім?я та по-батькові та відсутня довідка про реорганізацію; - до страхового стажу не зараховано період згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985 року з 31.03.2000р. по 27.09.2003 р., оскільки не вказано вид матеріальної допомоги в центрі зайнятості.

Відповідно до трудової книжки колгоспника від 20.07.1984р. №54, ОСОБА_2 працювала дояркою у 1981 році та у 1982 році. Кількість пропрацьованих людиноднів або кількість виходів на роботу за 1981 рік -65, встановлений 60; Кількість пропрацьованих людиноднів або кількість виходів на роботу за 1982 рік - 43, встановлений 42.

Згідно із трудовою колгоспника НОМЕР_2 від 29.07.1985 р. ОСОБА_1 :

- з 01.07.1984р. по 24.05.2000 р. працювала бухгалтером у колгоспі «Прогрес».

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, позивачка звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-IV.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310).

Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.

Подібні вимоги містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі - Інструкції №58) які були чинними в спірнийперіод.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Рішенням Головного управління ПФУ в Вінницькій області від 22.03.2024 р. №42 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки №б/н від 20.07.198 року з 1981р. по 1982 р., оскільки відсутні номери наказів та дата на прийняття та звільнення, відсутня довідка про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні в колгоспі.

Відповідно до трудової книжки колгоспника від 20.07.1984р. №54, ОСОБА_2 працювала дояркою у 1981 році та у 1982 році. Кількість пропрацьованих людиноднів або кількість виходів на роботу за 1981 рік -65, встановлений 60; Кількість пропрацьованих людиноднів або кількість виходів на роботу за 1982 рік - 43, встановлений 42.

Отже, згідно з відомостями, зазначеними у трудовій книжці колгоспника від 20 липня 1984 року, містяться дані щодо затвердженого мінімуму та фактичної кількості відпрацьованих вихододнів у колгоспі.

Оскільки з трудової книжки вбачається, що за 1981 рік позивачка відпрацювала 65 вихододнів за встановленої норми 60, а за 1982 рік 43 вихододні за встановленої норми 42, ці дані свідчать про здійснення нею трудової діяльності впродовж вказаних періодів.

Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Відтак, оскаржуване рішення Головного управління ПФУ в Вінницькій області від 22.03.2024 р. №42 про відмову у зарахуванні спірного періоду є необґрунтованим, оскільки з трудової книжки колгоспника вбачається про відпрацьовані вихододні, що підтверджують виконання встановленого мінімуму.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області з 1984 рік по 1998 рік, що зазначений в архівних довідках виданих комунальною архівною установою П`ятихатської міської ради «П`ятихатський трудовий архів" № 279, 280 та 281 від 03.04.2024 року.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як встановлено судом, згідно із трудовою колгоспника НОМЕР_2 від 29.07.1985 р. ОСОБА_1 у спірний період:

- з 01.07.1984р. по 24.05.2000 р. працювала бухгалтером у колгоспі «Прогрес».

Відтак, даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 29.07.1985 р. підтверджено трудову діяльність позивачки в оскаржуваний період.

Однак, у спірному рішенні зазначено, що період з 1984 р. по 1998 р. не взято до уваги, оскільки в архівній довідці №279 від 03.04.2024р, №280 від 03.04.2024р, №281 від 03.04.2024р, скорочено прізвище, ім?я та по-батькові та відсутня довідка про реорганізацію.

Оцінюючи існуючу невідповідність написання даних позивачки в архівних довідках та паспортних даних, суд зауважує, що у довідці вказано, що «Принда», « ОСОБА_3 », «Тамила» « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 », «Г» працювала у колгоспі «Пргоресс».

Відтак, аналіз довідок №279 від 03.04.2024р, №280 від 03.04.2024р, №281 від 03.04.2024р та записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 29.07.1985 р. дозволяє однозначно встановити, що ОСОБА_1 була працівником колгоспу «Прогрес».

Отже, незважаючи на те, що по дані позивачки у вказаній довідці вказано скорочено, відсутні підстави вважати, що вона не відповідає паспортним даним позивачки, та дійти висновку про те, що довідка видана не стосовно позивачки.

Крім цього, вказані періоди співпадають з відомостями трудової книжки колгоспника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки архівних довідках позивачки та протиправно відмовив у зарахуванні позивачці страхового стажу роботи на підставі відомостей трудової книжки та архівних довідках.

Також відповідач посилається на відсутність інформації про реорганізацію колгоспу, однак за наявності у нього трудової книжки колгоспника, у суду відсутні сумніви щодо роботи позивачки в колгоспі «Прогрес».

Також, позивачка просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до її страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985 року.

З оскаржуваного рішення вбачається, що до страхового стажу не зараховано період згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985 року з 31.03.2000р. по 27.09.2003 р., оскільки не вказано вид матеріальної допомоги в центрі зайнятості.

При цьому, в матеріалах справи наявна довідка Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 29.03.2024 року №00352, з якої вбачається, що з 18.04.2002 року по 12.01.20003 року, з 31.03.2003 року по 27.09.2003 року, позивачці виплачувалась допомога по безробіттю.

Таким чином, оскаржуване рішення в частині того, що не вказано вид матеріальної допомоги в центрі зайнятості є протиправним, оскільки в довідці від 29.03.2024 року №00352 вказано вид матеріальної допомоги в центрі зайнятості.

При цьому позивачка в позовній заяві не вказує який саме період згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985 року необхідно зарахувати до страхового стажу.

При цьому, окрім другої сторінки, що свідчить про період роботи позивачки в колгоспі «Прогрес» з 01.07.1984 до 24.05.2000 р., у матеріалах справи відсутня решта сторінок трудової книжки НОМЕР_2 .

Щодо способу захисту в цій частині, суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Пунктом 4.3. Порядок №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Водночас саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення (перерахунку) пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Отже, належним способом захисту в цій частині позовних вимог є зобов`язання відповідача розглянути питання щодо зарахування стажу роботи позивачки згідно з даними трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985р.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд зазначає, що в архівних довідках №279 від 03.04.2024р, №280 від 03.04.2024р, №281 від 03.04.2024р. відсутні докази того, що позивачка відпрацювала необхідні встановлені трудодні за травень-червень 1984 року, січень листопад 1986 року, жовтень 1987 року, грудень 1987 року, з січня по грудень 1988 року, вересень 1992 року, грудень 1996 року.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області з 1984 рік по 1998 рік, що зазначений в архівних довідках виданих комунальною архівною установою П`ятихатської міської ради «П`ятихатський трудовий архів" № 279, 280 та 281 від 03.04.2024 року належить задовольнити частково.

Таким чином належним способом захисту буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 1984 рік по 1998 рік за фактичною тривалістю часу роботи.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Отже, з метою відновлення прав позивачки у частині зарахування стажу роботи суд вважає, що з урахуванням вимог щодо чіткості, ефективності та належності способу захисту, суд має прийняти рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 1981 року по 1982 рік, період роботи в колгоспі з 1984 рік по 1998 рік за фактичною тривалістю часу роботи та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з частково викладених вище підстав.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокп НОМЕР_1 ) до Головного Управління пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул.Зодчих, буд.22, м.Вінниця, 21005, ) про визнання дій протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 22.03.2024 року за №42.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності ОСОБА_1 з 1981 року по 1982 року; з 1984 року по 1998 рік за фактичною тривалістю часу роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області розглянути питання щодо зарахування стажу роботи ОСОБА_1 згідно з даними трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1985р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул.Зодчих, буд.22, м.Вінниця, 21005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко