Справа № 640/5788/22
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/5788/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадження) справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/5788/22 за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі 1 відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі 2 відповідач) в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач отримує пенсію за віком як працівник освіти за Законом № 1058.

Позивач 18.10.2021 позивач звернулась до першого відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, але отримала відповідь від 27.10.2021 про відмову в нарахуванні вказаної допомоги з посиланням на недостатність страхового стажу.

Таку відмову позивач вважає незаконною, зазначає, що згідно записів у трудовій книжці має стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років 34 роки 9 місяців 4 дні, що є достатнім для отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

До суду надійшов відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 18.10.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Позивачка звернулася до Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 18.10.2021 №11575 щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 №33 відмовлено гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Листом про результати прийнятого рішення про відмову у в перерахунку пенсії повідомлено ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 Позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до його заяви з огляду на таке:

Відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення » і мають страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього часу не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При розгляді документів встановлено, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, працював в закладі освіти на посаді соціального педагога, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Страховий стаж на даній посаді складає 25 років 01 місяць 20 днів, тому право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на момент звернення за перерахунком відсутнє.

Виходячи з вищевикладеного, Позивачеві в проведенні перерахунку відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058 відсутні законні підстави у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на даній посаді.

Немає жодних підстав вважати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними.

До суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому заперечує проти позивних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058) з 01.07.2021.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про перерахунок пенсії №11575 від 18.10.2021 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7.1 розділу XV Закону №1058.

До заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не надано довідки про періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності та час перебування у відпустках без збереження заробітної плати, у зв`язку з чим неможливо визначити стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

ОСОБА_1 надала довідку № 179 від 18.10.2021, видану Управлінням освіти Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією (школа ІІІ ступенів № 170 Оболонського району м. Києва) за період роботи з 02.09.2019 по 18.10.2021 про періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності та час перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Стаж роботи на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 01 рік 10 місяців, що недостатньо для призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7.1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.10.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про залучення співвідповідача відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2022 залучено у якості співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, буд. 8, ).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 справу прийнято до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком з 01.07.2021.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 16.09.1976, позивачка працювала (у межах заявлених вимог):

СПТУ № 48 м. Зугрес:

запис 7. 20.08.1984 прийнята викладачем історії (наказ №65-к від 21.08.1984);

запис 8. 04.12.1984 звільнена у зв`язку з обранням на виборну посаду (наказ №96-к від 04.12.1984 рік)

запис 11. 03.12.1985 прийнята викладачем історії та суспільствознавства (наказ №102-к від 04.12.1985);

запис 12. 24.08.1991 звільнена за власним бажанням (наказ № 64-к від 27.06.1991);

ПТУ № 10 м. Зугрес:

запис 13. 27.08.1991 прийнята викладачем історії (наказ №147-к від 26.08.1991);

запис 14. 13.08.1997 переведена в ПТУ № 48 (наказ № 182-к від 12.08.1997);

ПТУ № 48 м. Зугрес:

запис 15. 13.08.1997 прийнята викладачем історії та суспільствознавства, (наказ №1-к від 13.08.1997);

запис 16. 27.08.2003 професійно технічний технікум № 48 реорганізовано в Зугреський ліцей (наказ № 173 від 26.08.2003);

запис 17. 11.09.2008 переведена на посаду соціального педагога (наказ № 120 від 11.09.2008);

запис 18. 01.09.2012 переведена на посаду заступника директора з навчально виховної роботи (0,5 ставки) (наказ № 149 від 03.09.2012);

запис 19. 20.10.2014 звільнена за власним бажанням (наказ №84-к/тр від 20.10.2014);

ДНР Зуївський енергетичний технікум Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

запис 20. 21.10.2014 прийнята викладачем соціально економічних дисциплін (наказ №141к від 21.10.2014);

запис 21. 31.08.2015 продовжено строковий трудовий договір (наказ № 98к від 31.08.2015);

запис 23 21.04.2017 продовжено строковий трудовий договір (наказ №43к від 21.04.2017);

запис 24. 21.04.2017 звільнена за власним бажанням (наказ № 43к від 21.04.2017)

ДОПУ «Зуі?вський енергетичний технікум» Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

запис 25. 31.08.2017 прийнята викладачем соціально-економічних дисциплін (наказ №107к від 31.08.2017);

запис 26. 01.01.2018 переведена завідуючою бібліотеки (наказ № 1к від 09.01.2018);

запис 27. 02.07.2018 звільнена за власним бажанням (наказ № 122к від 02.07.2018;

ДОПУ «Зуі?вський енергетичний технікум» Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

запис 28. 01.09.2018 прийнята завідуючою бібліотеки (наказ № 183к від 31.08.2018);

запис 29. 01.11.2018 переведена викладачем (наказ № 239к від 01.11.2018);

запис 30. 15.07.2019 звільнена за власним бажанням (наказ № 118к від 15.07.2019 печатка ДНР);

Школа І-ІІІ ступенів № 170 Оболонського району м. Києва:

запис 31. 02.09.2019 призначена на посаду соціального педагога школи за строковою угодою по 27.08.2020 (наказ №17-к від 28.08.2019);

запис 32. 27.08.2020 продовжено строкову угоду по 27.08.2021 (наказ № 24/1-к від 25.08.2020);

запис 33. 27.08.2021 переведена на умовах безстрокової угоди (наказ № 26/1-к від 27.08.2021).

Позивачка 18.10.2021 звернулась із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.

Листом №2600-0208-8/170207 від 27.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачку про відмову в проведенні перерахунку відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на даній посаді.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » позивачці відмовлено в проведенні перерахунку відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на даній посаді. Стаж на такій посаді складає 25 років 01 місяць 20 днів.

Відповідно до довідки № 179 від 18.10.2021 позивачка працює в школі № 170 з 02.09.2019 на посаді соціального педагога.

Згідно з розрахунком стажу позивачці зараховано періоди роботи: з 13.09.1976 до 30.08.1977 (00 років 11 місяців 18 днів), з 01.09.1977 до 05.07.1979 (навчання у вищих/середн НЗ, 01 рік 10 місяців 05 днів), з 01.09.1979 до 14.06.1984 (навчання у вищих/середн НЗ, 04 роки 09 місяців 14 днів), з 20.08.1984 до 04.12.1984 (00 років 03 місяці 15 днів), з 27.08.1991 до 13.08.1997 (05 років 11 місяців 17 днів), з 14.08.1997 до 31.12.2003 (06 років 04 місяців 18 днів), з 01.01.2004 до 31.08.2014 (10 років 05 місяців 10 днів), з 02.09.2019 до 30.04.2021 (01 рік 08 місяців 00 днів), з 01.05.2021 до 31.05.2021 (1 місяць), з 01.06.2021 до 30.06.2021 (1 місяць), з 01.07.2021 до 31.07.2021 (1 місяць), з 01.08.2021 до 29.02.2024 (02 роки 97 місяців 00 днів).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

У пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з частиною першої статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок №909).

До Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, віднесено, зокрема, заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років:

вищі навчальні заклади І-ІІ рівнів акредитації, професійно технічні навчальні заклади: директори, їх заступники з навчально виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи;

бібліотеки: завідувачі бібліотекарі.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до приписів статті 12 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» професійна (професійно-технічна) освіта здійснюється у закладах професійної (професійно-технічної) освіти за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, мережевою, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Статтею 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю.

Подібна за змістом норма міститься в Положенні про професійно-технічний навчальний заклад, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240.

Згідно з частиною першою статті 45 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» до педагогічних працівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, асистенти викладача, асистенти майстра виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.

За приписами статті 47 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» права, обов`язки та соціальні гарантії педагогічних працівників визначаються Законом України "Про освіту" та іншими нормативно-правовими актами.

Держава забезпечує педагогічним працівникам закладів професійної (професійно-технічної) освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти: пенсію за вислугу років за наявності стажу безперервної педагогічної роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з:

1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах;

2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності;

3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 328/1620/17.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що викладачі всіх спеціальностей належить до категорії педагогічних працівників.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV визначений порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала: з 20.08.1984 до 04.12.1984 викладачем історії, з 03.12.1985 до 24.08.1991 викладачем історії та суспільствознавства, з 27.08.1991 до 12.08.1997 викладачем історії, з 13.08.1997 до 10.09.2008 викладачем історії та суспільствознавства, з 11.09.2008 до 31.08.2012 соціальним педагогом, з 01.09.2012 до 20.10.2014 заступником директора з навчально виховної роботи (0,5 ставки), та з 02.09.2019 соціальним педагогом школи.

Тобто на посадах віднесених до Порядку № 909, які підлягають зарахуванню до стажу визначеного пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стаж на день звернення із заявою про призначення виплати (18.10.2021) складав понад 30 років, я яких 2 відповідачем у рішенні від 18.10.2021 № 33 становить 25 років 01 місяць 20 днів необхідний стаж на відповідній посаді у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Водночас, судом встановлено, що позивачці 2 відповідачем не зараховано до стажу на посаді період роботи з 03.12.1985 до 24.08.1991 викладачем історії та суспільствознавства, що становить 05 років 08 місяців 22 дні.

Матеріалами справи підтверджено факт зарахування позивачці спеціального стажу за періоди: з 20.08.1984 до 04.12.1984 (00 років 03 місяці 15 днів), з 27.08.1991 до 13.08.1997 (05 років 11 місяців 17 днів), з 14.08.1997 до 31.12.2003 (06 років 04 місяців 18 днів), з 01.01.2004 до 31.08.2014 (10 років 05 місяців 10 днів), з 02.09.2019 до 30.04.2021 (01 рік 08 місяців 00 днів), з 01.05.2021 до 31.05.2021 (1 місяць), з 01.06.2021 до 30.06.2021 (1 місяць), з 01.07.2021 до 31.07.2021 (1 місяць), з 01.08.2021 до 15.09.2021 (дата звернення, 00 роки 01 місяць 15 днів), що арифметично становить 25 років 01 місяць 05 днів.

Отже, територіальним органом Пенсійного фонду України зараховано до стажу позивачки 25 років 01 місяць 20 днів, та протиправно не зараховано 05 років 08 місяців 22 дні, що становить понад встановлених 30 років.

Зазначене вказує, що позивачка звертаючись за призначенням пенсії мала віковий ценз 60 років та спеціальний стаж понад 30 років.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що період роботи позивачки з 21.10.2014 до 15.07.2019 не підлягає зарахуванню виходячи з. наступного.

Відповідно до частини третьої статті 24-1 Закону № 1058 не зараховуються до страхового стажу періоди трудової діяльності за межами України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та на тимчасово окупованих територіях України після 19 лютого 2014 року особі, яка після 19 лютого 2014 року проходила військову службу (службу) у збройних силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, перебувала на посадах державної служби, на посадах в органах місцевого самоврядування у відповідних органах (формуваннях) Російської Федерації, добровільно займала посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, утворених на тимчасово окупованій території України, зокрема в окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконних судових або правоохоронних органах, а також добровільно брала участь у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, утворених на тимчасово окупованій території України, та/або у збройних формуваннях держави-агресора.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Відповідно до записів за вказаний період позивачка працювала у закладі, який знаходиться на тимчасово окупованій території, записи виконано російською мовою із завіренням печаткою ДНР.

Аналіз наведеного, вказує, що позивачка за вказаний період не працювала в системі освіти України, а тому не має права на зарахування цього періоду до страхового стажу.

Суд звертає увагу, що за усталеною судовою практикою Верховного Суду рішення суб`єкта владних повноважень повинно мати підстави відмови та відповідати критеріям обґрунтованості (логічності та структурованості викладення мотивів, пов`язаність мотивів з наведеними нормами права, наявність правової оцінки, відповідність висновків фактичним обставинам та відсутність немотивованих висновків).

2 відповідачем у рішення не наведено підстав не зарахування до стажу позивачки періоду роботи з 03.12.1985 до 24.08.1991, тобто розглядаючи заяву від 18.10.2021 допустив надмірний формалізм і протиправно відмовив виплаті грошової допомоги.

Враховуючи, що 2 відповідачем не наведено обґрунтувань відмови у зарахуванні зазначеного стажу, судом встановлено, що звертаючись із заявою позивачка мала право на призначення та виплату грошової допомоги.

Щодо обраного способу судового захисту, суд зазначає таке.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС Українизахист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 245 КАС Українивизначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд наголошує на тому, що порушення прав позивача відбулось ще під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Водночас, позивачка окремо звернулась із заявою про виплату грошової допомоги, якій відмовлено рішенням за результатами розгляду.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає вийти за межі позовних вимог та обрати належний спосіб захисту а саме:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення;

- зобов`язання бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

В іншій частині вимог відмовити через неналежно обраний спосіб судового захисту.

Водночас, суд не вбачає підстав для зазначення конкретної кількості років, місяців та днів стажу позивача, який підлягає зарахуванню до спеціального, адже такими повноваженнями наділений пенсійний орган та є дискреційними. У свою чергу, для встановлення підстав для нарахування та виплати позивачу спірної грошової допомоги, суду достатньо, що спеціальний стаж позивача становить понад 30 років.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду.

На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.02.2022.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів рівними частинами по 496,20 грн понесені і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

В іншій частині вимог відмовити через неналежно обраний спосіб судового захисту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива