Справа № 500/6912/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/6912/24
24 лютого 2025 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі судді Осташа А. В. розглянувши в письмовому провадженні про ухвалення додаткового рішення від 03.02.25 в адміністративій справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у належному розмірі за період з 19.03.2014 по 09.03.2015 та з 01.08.2016 по 09.10.2023 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 19.03.2014 по 09.03.2015 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 09.10.2023 - березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів Украйни від 17.07.2003 №1078 та зобов`язаня нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у належному, повному розмірі за період з 19.03.2014 по 09.03.2015 та з 01.08.2016 по 09.10.2023 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 19.03.2014 по 09.03.2015 та з 01.08.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 09.10.2023 - березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів Украйни в1д 17.07.2003 №1078.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2016 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.08.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 - березень 2018 року та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2016 по 31.12.2022 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01.08.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 - березень 2018 року, з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. .

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, представником позивача в судовому засіданні було повідомлено суд, що докази їх понесення буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

03.02.2025 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну (правову) допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2025 призначено розгляду клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку письмового провадження, а його процесуальний строк розгляду продовжено до 25.02.2025, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для ухвалення додаткового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу приписів ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу положень статті 134 КАС слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано суду наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 23.02.2021, копію акта прийняття-передачі наданих послуг від 05.04.2021, копію платіжного доручення №5792 від 26.03.2021, копію платіжного доручення №5893 від 23.07.2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з наведених документів, розмір заявлених до відшкодування судових витрат позивача на оплату гонорару його представникові за надання правової (правничої) допомоги становить 15000,00 грн.

Водночас, суд зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 15 000 грн. суду було надано копію договору про надання правничої допомоги від 07.10.2024, додаткова угода від 07.10.202 до договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 03.02.2025 та квитанція до прибуткового касового ордера №03/02.

Відповідач у відзиві на позов подав клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Клопотання обґрунтоване тим, що розмір витрат на правничу допомогу завищений, виходячи зі складності справи та співмірності наданих адвокатом послуг.

Суд вважає, що витрати на правову допомогу можуть бути задоволені в сумі 1500 грн, виходячи з наступного.

Хоча розмір судових витрат і документально підтверджений, проте, розмір таких витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлені позивачем до відшкодування витрати суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, предмет спору в межах даної адміністративної справи не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Суд також враховує, що позовні вимоги є типовими по яких є уже сформована стала судова практика.

Суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 КАС України та є неспівмірною зі складністю справи.

Крім того, суд враховує ту обставину, що позовні вимоги задоволені судом частково саме через те, що адвокат здійснив поверхневу підготовку щодо вивчення та аналізу здобутих доказів, жодних заяв по суті, окрім позовної заяви, адвокат не готував.

Таким, чином враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість розміру витрат, заявлених до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, за проведення правового аналізу справи та консультування клієнта, підготовку позовної заяви у даній справі, а також участь у судовому засіданні із складністю справи та ціною позову, понесених фактичних витрат, та вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1500,00 грн.

Статтями 9, 77 КАС визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 5 статті 143 КАС України регламентовано, що у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 252 КАС України).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню.

Отже, з огляду на нескладність справи та обсяг наданих послуг, суд дійшов висновку, виходячи з критерію пропорційності, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 1500,00 грн.

Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

Головуючий суддя Осташ А.В.