Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

м. Львів

24 лютого 2025 рокупровадження № ЗД/380/5/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 подану до суду його представником/адвокатом Поздняковим Сергієм Сергійовичем, про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

21.02.2025 року до суду надійшла заява про забезпечення позову до подання позову за заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 далі - Заявник) подана до суду його представником/адвокатом Поздняковим Сергієм Сергійовичем про вжиття заходів до забезпечення адміністративного позову, подана до пред`явлення позовної заяви, в якій просить суд:

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначає зокрема наступне:

22 січня 2025 року ОСОБА_1 , було направлено ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Відповідач) супровідний лист із заявою за формою згідно додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (надалі - Порядок) та додатками до такої заяви.

До згаданої вище заяви було додано підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» як здобувач фахової вищої освіти, який навчається на денній формі навчання, а саме: військово-обліковий документ в електронній формі від 13.11.2024 року (паперова копія електронного документу); копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 03 травня 2012 року завірена власноручно; копія картки фізичної особи - платника податків завірена власноручно; копія рішення про зарахування на навчання від 25 вересня 2024 року перекладеної з польської мови та завіреної нотаріально; копія довідки про прийняття іноземця на навчання від 25 вересня 2024 року перекладеної з польської мови та завіреної нотаріально; копія сертифікату про освіту учня відповідно до даних єдиної державної електронної бази даних про освіту від 02 вересня 2024 року перекладеної з польської мови та завіреної нотаріально; копія контракту на навчання за програмою «Подвійний диплом» у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки у м. Лодзь (Польща) та Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» завірена власноручно; виписка з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформацію про навчання особи.

В подальшому своїм протоколом від 31 січня 2025 року № 5 комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - Комісія при Відповідачеві) ухвалила рішення про відмову Позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

11 лютого 2025 року позивач отримав повідомлення від 31 січня 2025 року № 20, оформлене згідно додатку 7 до Порядку, від відповідача про результати розгляду Комісією при відповідачеві його заяви та підтвердних документів. Разом із повідомленням від 31 січня 2025 року № 20 позивачу було надіслано повістку №2390256, щодо явки до відповідача для уточнення даних.

Позивач не погоджується із результатами розгляду його заяви та доданих до неї підтвердних документів.

На оскарження рішення Комісії при Відповідачеві оформленого протоколом від 31 січня 2025 року № 5 Позивачем буде подано позовну заяву про оскарження рішення Комісії при Відповідачеві оформленого протоколом від 31 січня 2025 року № 5.

Вказують, що згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» як здобувач фахової вищої освіти, який навчається на денній формі навчання, та має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, проте не може таке право реалізувати через неправомірні дії відповідача. Стверджують, що прибувши за місцем знаходження відповідача, без оформленої відстрочки, до позивача будуть вчинені дії щодо мобілізації останнього на військову службу. Отже, позивач зі статусу військовозобов`язаного набуде нового статусу, а саме статусу військовослужбовця, а надання відстрочки від призову військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

У заяві стверджують, що подальші дії відповідача щодо призову на військову службу під час мобілізації позивача до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом останнього, унеможливить реалізацію права на відстрочку позивача та в подальшому унеможливить виконання рішення суду, якщо,його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом:

1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;

2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;

4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій;

5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення;

6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку);

7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";

8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;

9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;

10) зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 11.01.2022 у справі №640/18852/21.

Представник позивача у заяві про забезпечення позову покликається на те, що протоколом від 31 січня 2025 року № 5 комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалила рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Також як на іншу обставину необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на те, що у разі призову на військову службу незворотньо зміниться його правовий статус, після чого не можливо буде реалізувати право на відстрочку.

Втім, такі доводи заявника не можуть визнаватись достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. Більше того, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

В цьому контексті варто врахувати і те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

На переконання суду відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не має наслідком того, що позивач безальтернативно буде призваний на військову службу.

Суд вважає, що позивач не навів належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Докази на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позов, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації до моменту набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі, відсутні.

Крім того, відсутні об`єктивні обставини та підстави для обґрунтованого припущення, що права (інтереси) позивача/заявника в подальшому можуть бути погіршені, порушені певними діями відповідача і для їх відновлення доведеться докласти значних зусиль та витрат. Для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

Суд роз`яснює заявнику, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Однак, сама "можливість" настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

При цьому суд окремо наголошує, що заборона вчиняти дії відповідно Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не входить до повноважень адміністративного суду та не може бути реалізовано у межах розгляду заяви про забезпечення позову. Така заборона повинна стосуватись конкретно визначених дій та заходів.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 суд звернув увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Інших доводів на підтвердження доцільності застосування заходів забезпечення позову представником заявника не наведено.

Враховуючи викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням питання реальності істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, суд дійшов висновок, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Суд відмічає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви представника заявника про забезпечення позову до подання позовної заяви, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 152, 154, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна