Справа № 380/26321/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/26321/23 пров. № А/857/27821/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя(і) у І інстанції Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 17 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2024, у справі №380/26321/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ) щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про розмір грошового забезпечення та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.02.2021 на підставі довідки від 14.06.2023 №6к/вих./7.1/3989, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 із врахуванням раніше виплачених сум.

26.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №380/26321/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 вказану заяву було задоволено. Зобов`язано ГУ ПФУ подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі №380/26321/23 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ просить вказану ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 . В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що видана Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідка за №6к/вих.7.1/3989 від 14.06.2023 на його адресу не надходила, про що було повідомлено і позивача, і його представника.

При цьому звертає увагу, що на адресу ГУ ПФУ скеровувалась довідка Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за №5к/вих.7.1/3989 від 14.06.2023.

Скаржник стверджує, що саме відсутність довідки, зазначеної в рішенні суду, унеможливлює виконання ним рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №380/26321/23.

Відповідно до частини 3 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд , одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду .

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України , Робота та інші проти України, Варава та інші проти України», «ПМП Фея та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту.

Зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З аналізу наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що суд наділений правом, під час прийняття постанови у справі встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2024 у справі №380/26321/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про розмір грошового забезпечення та зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2021 на підставі довідки від 14.06.2023 №6к/вих./7.1/3989, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 із врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому апеляційним судом встановлено, що на адресу ГУ ПФУ для виконання вказаного рішення суду скерована довідка про розмір грошового забезпечення позивача, видана Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за №5к/вих.7.1/3989 від 14.06.2023, а тому думка суду першої інстанції про можливість виконання рішення суду на підставі зазначеної довідки є помилковою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.11.2023 у справі № 380/26321/23 і у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення суду слід відмовити.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а отже апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі № 380/26321/23 відмовити.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 380/26321/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 380/26321/23 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк