Справа № 140/14168/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року ЛуцькСправа № 140/14168/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - ДПОП "ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо не звільнення зі служби позивача за поданим 22.10.2024 рапортом; зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) за його рапортом від 22.10.2024 та видати відповідний наказ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2024 позивачем ОСОБА_1 подано рапорт начальнику ДПОП «ОШБ «Лють», в якому він просив звільнити його зі служби за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, з 06.11.2024.

Однак, листом від 06.11.2024 № 8867-2024 відповідачем відмовлено у звільненні у зв`язку із тим, що, особи, які виявили бажання звільнитись зі служби за власним бажанням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше ніж за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою, а відтак рапорт від 22.10.2024 про дострокове звільнення зі служби в поліції залишено без реалізації.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що листом Національної поліції України від 31.05.2021 № 6684/01712-2021 «Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням» керівникам територіальних (міжрегіональних) органів поліції, державних установ, що належать до сфери управління Національної поліції України доведена вимога Голови та зобов`язано: забезпечувати розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з дотриманням вимог пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114) та приписів постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» (далі - Постанова № 413). Вказані нормативно-правові акти є чинними і поширюються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. У відповідності до підпункту «ж» пункту 63 Положення № 114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що, перешкоджають виконанню службових обов`язків. Натомість позивачем не надано належних доказів на підтвердження поважних причин, що, перешкоджають виконанню службових обов`язків. Вказане в рапорті не може бути підставою для звільнення зі служби з органів внутрішніх прав у відповідності до вимог Постанови № 413, вказане не узгоджується з приписами Постанови № 413, адже позивач не працює, а проходить службу у військовий час в спеціальному підрозділі поліції. До закінчення визначеного у пункті 68 Положення № 114 строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови зазначення в рапорті дати звільнення і причин неможливості продовження служби та якщо між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, було досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої служба в поліції припиняється.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проходить службу поліцейським взводу № 3 роти № 3 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ДПОП «ОШБ «Лють» та має спеціальне звання «сержант поліції».

21.09.2024 позивачем направлено рапорт начальнику ДПОП «ОШБ «Лють» (який зареєстровано за вх. № 12370 від 27.09.2024), в якому останній просив звільнити зі служби в НПУ за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, з 06.10.2024. Крім того, зазначено, що від проходження військово-лікарської комісії відмовляється, на момент звільнення стан свого здоров`я вважає задовільним; з наслідками відмови ознайомлений, з ними згідний.

Листом від 03.10.2024 №7583-2024 «Про надання інформації» ДПОП «ОШБ «Лють» повідомлено, що рапорт про дострокове звільнення із служби в поліції від 21.09.2024 залишено без реалізації, оскільки з постанов Верховного суду у справах від 09.02.2021 № 826/10404/16 від 20.12.2019, № 826/375/17 та від 30.09.2020 № 826/16621/17 випливає, що відносини щодо проходження служби не є трудовими, тому їх правове пріоритетне регулювання здійснюється нормами спеціального законодавства, а трудове законодавство застосовується у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Нормами Закону № 580-VIII не врегульовано порядок звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та до зазначених правовідносин застосовуються норми пунктів 8, 63, 64, та 68 Положення. Звільнення зі служби за власним бажанням осіб молодшого, середнього і вищого начальницького складу здійснюється за наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. Особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за власним бажанням попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше ніж за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Разом з тим, лист містить посилання на те, що скорочення загального строку звільнення за власним бажанням допускається за наявності спільної домовленості між поліцейським та органом (установою) поліції. Акцентовано, що домовленість про дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, за власним бажанням проводиться за наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413, дію якої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2005 № 428 поширено на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та в силу пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ і позиції Верховного Суду застосовано до проходження служби в поліції в пріоритетному порядку.

22.10.2024 позивачем повторно подано аналогічні рапорти т.в.о. начальника ДПОП «ОШБ «Лють» (які зареєстровано за вх. № 13750 від 25.10.2024), в яких він наполягав на звільненні з 06.11.2024 за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, на що листом від 06.11.2024 №8867-2024 «Про надання інформації» ДПОП «ОШБ «Лють» надано аналогічну відповідь, яка міститься у листі від 03.10.2024 №7583-2024, та рапорти від 22.10.2024 залишено без реалізації.

Водночас, 21.10.2024 позивач подав звернення т.в.о. начальника ДПОП «ОШБ «Лють», де просив надати обґрунтовану відповідь з приводу того, чому так довго розглядається його рапорт про звільнення.

Листом від 25.10.2024 № 8455-2024 «Про розгляд звернення» ДПОП «ОШБ «Лють» проінформував ОСОБА_1 , що на його рапорт про звільнення Департамент вже надав роз`яснення з нормативно-правовим обґрунтуванням.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон №580-VІІІ.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби (частини друга та третя статті 77 Закону № 580-VIII).

Пунктом 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.02.2021 у справі №826/10404/16, «нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як спеціальні норми права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів».

В постанові від 24.01.2019 у справі №817/981/17 Верховний Суд зазначив, що норми Положення №114, зокрема, в частині звільнення за власним бажанням не суперечать вимогам Закону України «Про Національну поліцію», а лише встановлюють певні гарантії осіб, що проходять службу у разі звільнення за власним бажанням.

Положення №114 є чинним, інший нормативно-правовий акт, який регулює питання проходження служби в Національній поліції, не прийнято, тому таке підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, оскільки спір, який виник між позивачем і відповідачем, врегульовано спеціальним законодавством, яким є Закон № 580-VIII та Положення №114, то норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню до спірних правовідносин лише в частині, що ними не врегульована та їм не суперечить.

Положення №114 регулює порядок проходження служби працівниками Національної поліції, оскільки відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто по своїй суті є реорганізованими органами внутрішніх справ.

Так, у відповідності до підпункту «ж» пункту 63 Положення №114 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Поряд із цим Постанова №413, що була прийнята на виконання статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 106 Кодексу цивільного захисту України, пункту 35 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 10.08.2012 №470, пункту 28 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618, Кабінет Міністрів України визначає наступні сімейні обставини та інші поважні причини звільнення, зокрема з органів внутрішніх справ:

- виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем,особоюрядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

- утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом І чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);

- укладення шлюбу військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;

- хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

- наявність у військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;

- неможливість призначення одного з військовослужбовців, осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);

- довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) військовослужбовця, особи рядового і начальницького складу.

Пунктом 68 Положення № 114, передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Отже, служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII. Водночас, порядок звільнення з цієї підстави визначений також Положенням № 114, яке з огляду на приписи пункту 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII у частині, що не суперечить Закону № 580-VIII, є чинним спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює порядок проходження служби в поліції.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд України у постанові від 24.06.2014 у справі № 21-241а14 висловив правову позицію, згідно з якою в межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення в більш короткий строк. Такою домовленістю необхідно вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Таку ж правову позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 05.02.2020 у справі № 819/744/16, від 20.05.2020 у справі №804/868/16, від 30.09.2020 у справі № 826/16621/17, від 09.02.2021 у справі № 826/10404/16, від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16.

Зважаючи на наведені положення законодавства у поєднанні зі згаданою правозастосовною практикою, звільнення працівника поліції (за власним бажанням) є можливим у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Водночас для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін - того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення. За відсутності такої домовленості звільнення за власним бажанням, хоч і на підставі рапорту, не може вважатися правомірним, якщо особу звільнено менш ніж за три місяці від дня подання рапорту про звільнення.

Судом встановлено, що рапорт ОСОБА_1 від 22.10.2024 був зареєстрований за вх. № 13750 від 25.10.2024, що підтверджується штрих-кодом автоматизованої системи реєстрації. Відтак датою, з якої починається відлік тримісячного строку, - є 25.10.2024.

Водночас, хоча у рапорті позивач вказав бажану дату звільнення (06.10.2024), проте на цьому рапорті відсутні резолюції командира, які б свідчили про погодження рапорту в цілому чи конкретної дати, з якої хоче звільнитися позивач зі служби в поліції.

Що стосується підстав звільнення, суд зауважує, що позивач у рапорті як від 27.09.2024, так і від 22.10.2024 не зазначив про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків та поважних причин, які встановлені Переліком №413, відтак, відсутні підстави для задоволення рапорту позивача на підставі підпункту «ж» підпункту «ж» пункту 63 Положення №114 (за власним бажанням).

Крім того , суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією проти України, в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжувався та діє на момент розгляду даної справи.

При цьому, позивач проходить службу в ДПОП «ОШБ «Лють» та однією із головних функцій якого, відповідно до Положення, затвердженого наказом Національної поліції України від 16.04.2024 №403 (зі змінами) є, зокрема, участь, у разі виникнення загрози державному суверенітету країни та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України. ДПОП «ОШБ «Лють» є тим самим органом поліції особливого призначення, який має повноваження та на який покладено обов`язок виконувати бойові розпорядження під час звільнення або утримання населених пунктів, виконувати завдання в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів, відповідно до законодавства України.

Підсумовуючи вище наведене, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної бездіяльності щодо незвільнення позивача зі служби в поліції, оскільки, як уже зазначалось вище, позивач не зазначив у рапорті про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків та поважних причин, які встановлені Переліком №413, а відповідач позбавлений можливості встановлення таких підстав самостійно та надання їм оцінки, і, відповідно відсутність підстав для зобов`язання ДПОП «ОШБ «Лють» прийняти рішення про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність вчинення оспорюваних дій, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя О. О. Андрусенко