Справа № 380/2794/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2794/24 пров. № А/857/18260/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Глушка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, що ухвалив суддя Кузан Р.І. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 380/2794/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення про відмову в перетині кордону,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_2 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України;

- визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержанта ОСОБА_3 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_1 .

08 липня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_2 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_1 .

Визнав протиправним та скасував рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержанта ОСОБА_3 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_1 .

Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову позивачу у перетинанні державного кордону України є необґрунтованими, оскільки, відповідач не вказав, з посиланням на норми чинного законодавства, які документи, окрім поданих, повинен був подати позивач при перетині державного кордону України на підставі пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону громадянами України.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що позивач, в ході перевірки не надав документа, який би посвідчував його приналежність до осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 року № 57. Тому, на підставі прийнятих рішень, відповідач тимчасово обмежив позивача у праві виїзду з України, через відсутність підстав на право перетинання державного кордону, так як позивач не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, позивач 07.01.2024 прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині» з метою здійснити перетин Державного кордону на виїзд з України.

Для цього позивач надав: закордонний паспорт, лист з військової частини, супровідний лист Благодійної організації «Благодійний Фонд «Повернусь додому», наказ Волинської обласної військової адміністрації з витягом з додатку до наказу зі списком водіїв для виїзду за межі України, витяг з інформаційної системи «Шлях», копію рахунку фактури на закупівлю двох одиниць портативної електростанції EcoFlow та підтвердження оплати замовлення, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, лист про відстрочку від мобілізації в строк до 30.05.2024, посвідчення водія та техпаспорт на авто.

07.01.2024 заступник начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітан ОСОБА_2 прийняв рішення про відмову ОСОБА_1 у перетині державного кордону на виїзд з України, у зв`язку з тим, що позивач не зміг надати на паспортний контроль необхідні документи, які дають право на виїзд з України в умовах дії правового режиму воєнного стану відповідно до постанови КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Того ж дня, позивач прибув до міжнародного автомобільного пункту пропуску «Краківець», з метою здійснити перетин Державного кордону на виїзд з України. Для цього надав аналогічні документи, що і в міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині».

07.01.2024 інспектор прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержант ОСОБА_4 прийняв рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, у зв`язку з тим, що позивач не підтвердив мети поїздки за кордон, в період дії на території України воєнного стану.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Право особи на вільний перетин державного кордону України може бути обмежене в умовах воєнного стану.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 грудня 2015 року № 389-VIII, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX.

Пунктом 3 Указу N 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

В подальшому воєнний стан був продовжений Указами Президента України, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року N 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року N 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 17 травня 2022 року N 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин в Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежувалось законодавством.

Правила перетину державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила № 57), пунктом 2 яких передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетину державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Пунктами 2-8 Правил № 57 визначено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Апеляційний суд звертає увагу, що підтвердженням права на перетинання державного кордону на виїзд з України чоловіків-водіїв, волонтерів є сукупність таких умов: зокрема, наявність відповідного рішення про виїзд за межі України, наявність інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Апеляційний суд встановив, що 29.11.2023 позивачу від військової частини НОМЕР_1 надійшов запит № 182/12474 з проханням долучитися до надання гуманітарної безкоштовної допомоги для забезпечення діяльності підрозділів, які виконують бойові завдання безпосередньо в зоні бойових дій, а саме надати дві одиниці портативної електростанції EcoFlow.

Супровідним листом Благодійної організації «Благодійний Фонд «Повернусь додому» від 03.01.2024 засвідчено, що позивач здійснює перевезення гуманітарної допомоги із Країн Європейського Союзу, автомобілем Volswagen Touareg із номерним знаком НОМЕР_2 для благодійної організації «Благодійний Фонд «Повернусь додому». Список необхідних для закупівлі товарів: портативна станція EcoFlow 2 шт.

Наказом Волинської обласної військової адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про виїзд за межі України водіїв», позивачу узгоджено виїзд за межі України у строк 14 календарних днів.

Відповідно до інформації з інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, позивачу надано право виїзду за кордон, заявка активна в строк до 17.01.2024.

Крім цього, листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.05.2023 підтверджено, що позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації до 30.05.2024.

Аналізуючи рішення заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_2 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України, апеляційний суд встановив, що підставою для відмови позивачу у перетині державного кордону є те, що позивач не надав на паспортний контроль документів, які дають право на виїзд з України

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що, відповідно до наведених вище норм права, позивач, як водій, що мав намір здійснити перевезення вантажу для потреб Збройних Сил України надав відповідачу рішення на виїзд за межі кордону (наказ Волинської обласної військової адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про виїзд за межі України водіїв», дотримався правил перетину державного кордону України, був включений до інформаційної системи адміністратором якої є Укртрансбезпека, як такий, якому надано право виїзду за кордон.

Суд наголошує, що Держприкордонслужба та її посадові особи здійснюють свою діяльність як суб`єкти владних повноважень, а отже, їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що, зокрема, слідує з принципу належного урядування.

Тобто, при виконанні своїх функціональних обов`язків посадовим особам Держприкордонслужби належить уникати прийняття формалізованих рішень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не вказав, з посиланням на норми чинного законодавства, які документи, окрім поданих, повинен був подати позивач при перетині державного кордону України, на підставі пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону громадянами України.

Суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України, є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Апеляційний суд наголошує, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У рішенні заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_2 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України відсутній перелік документів, які позивач не подав для перетину кордону, що безумовно свідчить про його необґрунтованість, і, окрім цього, поставило позивача у невизначене становище, та позбавило його можливості подати необхідні, на думку державного органу, документи для перетину державного кордону України.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) капітана ОСОБА_2 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України є необґрунтованим, а тому його необхідно скасувати.

Аналізуючи рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержанта ОСОБА_3 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України, апеляційний суд встановив, що підставою для відмови позивачу у перетині державного кордону є те, що позивач не підтвердив мети поїздки за кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пункту 8 Правил № 57, у разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що позивач надав достатні докази на підтвердження мети поїздки, зокрема, запит від військової частини НОМЕР_1 № 182/12474 29.11.2023 адресований позивачу з проханням долучитися до надання гуманітарної безкоштовної допомоги для забезпечення діяльності підрозділів, які виконують бойові завдання безпосередньо в зоні бойових дій, а саме надати дві одиниці портативної електростанції EcoFlow; супровідний лист Благодійної організації «Благодійний Фонд «Повернусь додому» від 03.01.2024, у якому йде мова про те, що позивач здійснює перевезення гуманітарної допомоги із Країн Європейського Союзу, автомобілем Volswagen Touareg із номерним знаком НОМЕР_2 для благодійної організації «Благодійний Фонд «Повернусь додому»; наказ Волинської обласної військової адміністрації від 03.01.2024 № 3 «Про виїзд за межі України водіїв», яким позивачу узгоджено виїзд за межі України у строк 14 календарних днів, витяг з інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, згідно із яким позивачу надано право виїзду за кордон, заявка активна в строк до 17.01.2024. Крім того позивач під час перетину державного кордону надав відповідачу копію рахунку-фактури на закупівлю двох одиниць портативної електростанції EcoFlow та підтвердження оплати замовлення.

Отже, твердження відповідача про те, що позивач не підтвердив мети поїздки за кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану є необґрунтованими. При цьому, у рішенні відповідач не навів мотивів на підставі яких він дійшов такого висновку.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майстер сержанта ОСОБА_3 від 07 січня 2024 року про відмову в перетині державного кордону України є необґрунтованим, а тому його необхідно скасувати.

Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року в справі № 380/2794/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко