Справа № 420/5720/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
У Х В А Л А

24 лютого 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5720/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 року, ухваленої за результатом розгляду апеляційною скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив визнати неправомірним ухвалене наказом Місцевого центру від 25 серпня 2022 року №7-в/д рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 на підставі звернення ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 від 16 серпня 2022 року та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_2 адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на постійній основі за контрактом, у порядку, визначеному Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 КАС України, та встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви та доказів сплати 1073,60 грн. судового збору (з копією відповідачу).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому повертаючи її, суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин положення частини першої статті 56 КАС України, статті 58, 59 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якими врегульовано питання щодо встановлення опіки, дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що він є законним представником (опікуном) ОСОБА_2 та те, що остання є недієздатною особою. Отже, у позовній заяві не зазначено вірний процесуальний статус ОСОБА_1, враховуючи також те, що до позовної заяви додано копію нотаріально посвідченої довіреності від 07 квітня 2021 року, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником в судах будь-якої інстанції.

Також, суд першої інстанції вказав на відсутність доказів сплати 1073,60 грн судового збору (враховуючи відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 діє в інтересах позивача як законний представник (опікун), що виключає звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 305 КАС України, оскільки в силу вимог статті 56 цього Кодексу підписант ОСОБА_1 не є законним представником позивачки.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року скасовано ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2023 року, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини ухвали посилання на необхідність позивачу надати до суду позовну заяву із зазначенням правильного статусу представника позивача ОСОБА_1

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року про повернення позовної заяви з підстав ненадання доказів сплати судового збору залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав ненадання доказів сплати судового збору, оскільки Законом №3674-VI не передбачено пільги від сплати судового збору законного представника, який звертається в інтересах непрацездатної особи, крім законних представників дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункт 9 частини першої статті 5 Закону). Що ж стосується пільги щодо сплати судового збору, що визначена пунктом 7 частиною першою статті 5 Закону №3674-VI, то зазначив, що така не поширюється на ситуацію у цьому випадку.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 , який діє в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 , звернувся з касаційною скаргою, в якій просив скасувати вказані судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги вказувалося на помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо необхідності сплати судового збору, оскільки діючи в інтересах своєї матері, як законний представник, він звільнений від сплати судового збору відповідно до положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з яким від сплати звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Таким чином ОСОБА_1 вважає, що він звільнений від сплати судового збору.

На думку скаржника, обставини справи щодо звільнення від сплати судового збору встановлені судовими рішеннями Верховного Суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду у адміністративній справі №420/5720/23, що набрали законної сили та не підлягають доказуванню згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України, оскільки судові рішення, якими вони встановлені, відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", мають преюдиційне значення.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 , залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року у справі №420/5720/23 - без змін.

18.12.2024 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, в якій заявник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 р. про зміну судового рішення Одеського окружного адміністративного суду та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/5720/23 від 14.04.2023 р. про повернення позовної заяви, а справу №420/5720/23 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заява обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано обставини справи щодо звільнення від сплати судового збору законного представника ОСОБА_1 при зверненнях із заявами до суду в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 щодо захисту її прав та інтересів, відповідно до п. 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-ІV від 08.07.2011 р. (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб), підтверджуються висновком щодо застосування норм права у подібних (тотожних) правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі №500/403/19 та від 31.08.2023 р. у справі №420/5720/23 (адміністративне провадження №К/990/23813/23), що набрали законної сили, не доказуються (ч. 4 ст. 78 КАС України), а судове рішення, якими вони встановлені, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», мають преюдиціальне значення при постановленні судового рішення колегією суддів у Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 р. по справі №420/5720/23 про зміну судового рішення Одеського окружного адміністративного суду, отож спростовують Документ, сформований в системі «Електронний суд» 17.12.2024 наведене обґрунтування судового рішення в Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 р. по справі №420/5720/23, а саме, що ОСОБА_1 , звертаючись з позовом в інтересах непрацездатної матері ОСОБА_2 , діє як її законний представник в розумінні частини другої статті 56 КАС України, а не як фізична особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до частини першої статті 53 КАС України. Отож, пільга щодо сплати судового збору, що визначена пунктом 7 частиною першою статті 5 Закону №3674-VI не поширюється на ситуацію у цьому випадку та спростовують наведені помилкові висновки, а саме, що у зв`язку з ненаданням до позовної заяви документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для залишення такого позову без руху, а у подальшому повернення позовної заяви відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України та про відсутність підстав для скасування Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року про повернення позовної заяви в цілому.

Відповідач відзив на подану заяву ОСОБА_1 не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи заяви, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з таких міркувань.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №800/578/17).

Разом із тим аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що існування висновків щодо застосування норм права у подібних (тотожних) правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №500/403/19 та від 31.08.2023 у справі №420/5720/23, на які заявник посилається як на нововиявлені обставини, могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, а тому не можуть визнаватися нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.

У зв`язку із посиланням заявника на не застосування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду, як підстава для скасування ухваленого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне наголосили, що новий розгляд справи, що використовується для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не повинен використовуватись як замасковане оскарження.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

У рішеннях ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі Pravednaya v. Russia та від 06 грудня 2005 року у справі Popov v. Moldova №2 зазначено, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У параграфі 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі Ryabykh v. Russia та від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Насамкінець, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 56 КАС України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, звертаючись з позовом в інтересах непрацездатної матері, ОСОБА_1 діє як її законний представник в розумінні приписів частини другої статті 56 КАС України, а не як фізична особа, якій законом надане право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до частини першої статті 53 КАС України.

Представництво інтересів іншої особи у суді відповідно до статті 56 КАС України не є абсолютною підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки закон не звільняє представників, які звертаються в інтересах іншої особи від сплати судового збору при зверненні до суду, за виключенням осіб, пільги для яких встановлені пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю).

Вказана правова позиція узгоджується із висновками, які викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/109/19 та в ухвалах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №620/1060/21та від 04.04.2024 у справі №140/34665/23.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 викладений висновок, згідно з яким суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Керуючись статтями 242, 248, 308, 311, 321, 325, 327-329, 361, 368, 369 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2023 року у справі №420/5720/23 - відмовити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2023 року у справі №420/5720/23 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов