Справа № 600/1438/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1438/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-2406-UA0059595 Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 30.06.2023 р.

1.2. Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог, згідно позовної заяви, представник позивача зазначає, що позивач, ОСОБА_1 , 27.03.2019 р. зареєстрований як фізична особа - підприємець (дата запису 27.03.2019, номер запису 0007918). Основним видом діяльності підприємця за КВЕД: 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

2.2. Позивач відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії Я А №619717 від 03.10.2005 є власником земельної ділянки площею 0,1358 га., кадастровий номер :02:002:0025 з цільовим призначенням: комерційне використання (роздрібна торгівля та комерційні послуги), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2.3. Позивач має на праві приватної власності нежитлову будівлю магазин, загальною площею 365Д кв.м., що підтверджується записом у Витязі з Державного реєстрі реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2013 р., копія якого додається.

2.4. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-2406-U А0059595 від 30.06.2023 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0025, площею 0,1358 га., за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік в розмірі 7643,59 грн.

2.5. Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його. Згідно відповіді, яка була отримана позивачем 24.01.2024 р., Головне управління ДПС у Чернівецькій області зазначило, що на момент формування ППР за 2023 р., згідно ІС «Податковий блок» за ФОП ОСОБА_1 використовувався наступний КВЕД, а саме: - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Виходячи з вище викладеного, за результатами розгляду заяви, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2023 р. є правомірним та підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства.

2.6. Однак, Позивач не погоджується з правомірністю нарахування податкового зобов`язання та вважає, що використання земельних ділянок в підприємницькій діяльності позивача надає останньому право на звільнення від сплати земельного податку, враховуючи те, що ним не надавалось в оренду власне нерухоме майно.

2.7. Наголошує, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується, зокрема, поданими ним до контролюючого органу податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2022 та 2023 рік. Відповідність здійсненого позивачем виду діяльності тим видам діяльності, що зазначені у податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи підприємця, провадження цієї діяльності для досягнення економічних результатів та з метою одержання прибутку та факт реєстрації позивача платником єдиного податку дають підстави для висновку про використання земельних ділянок в підприємницькій діяльності позивача та про наявність права на звільнення від сплати земельного податку.

Аргументи відповідача

2.8. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що заперечує щодо задоволення позову, свою позицію обґрунтовує наступним.

2.9. Так зазначає, що Згідно реєстраційних даних, які обліковуються в АС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в 2023 році являвся платником єдиного податку другої групи. Одним з видів діяльності за яким здійснюється підприємницька діяльність є «Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах».

2.10. У ФОП ОСОБА_1 в 2023 році перебувало у власності земельна ділянка площею 0,1358 га кадастровий номер :02:002:0025 в АДРЕСА_1 . Категорія земель для комерційного використання.

2.11. Відповідно до інформації про об`єкти оподаткування за платником рахується 1 земельних ділянки, та 1 об`єкт нежитлової нерухомості «склад- магазин».

2.12. В 2023 році ФОП ОСОБА_1 нараховано земельного податку по вищевказаній земельній ділянці, площею 0,1358 га суму 7643,59 грн ППР №238207- 2410-2406-UA0059595 від 30.06.2023 року.

2.13. Наголошує, що земельний податок сплачується тільки за землі, що належать суб`єкту господарювання на праві власності ст. 270 ПК України. Одним із видів підприємницької діяльності в 2023 році у ФОП ОСОБА_1 , є «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», який не дає права на отримання пільги згідно статті ст.297 п.1 4) ПК України).

2.14. Підсумовуючи вищезазначене вважає, що податковий орган при винесенні податкового повідомлення-рішення №-2406-UA0059595 форма «Ф» від 30.06.2023 року, діяв обґрунтовано, у межах повноважень та з урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття об`єктивного рішення, в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку із чим, підстави для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення відсутні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 , 27.03.2019 р. зареєстрований як фізична особа підприємець (дата запису 27.03.2019, номер запису 0007918). Основним видом діяльності підприємця за КВЕД: 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах. Також видами діяльності позивача за КВЕД є: 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, системи опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 56.30 Обслуговування напоями; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг з мобільного харчування; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали.

3.2. Позивач є платником єдиного податку 2 групи, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 29.03.2019 р. №168.

3.3. Позивач відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №619717 від 03.10.2005 є власником земельної ділянки площею 0,1358 га., кадастровий номер :02:002:0025 з цільовим призначенням: комерційне використання (роздрібна торгівля та комерційні послуги), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

3.4. Також судом встановлено, що за позивачем на праві на праві приватної власності зареєстровано об`єкт нерухового майна магазин, загальною площею 365,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстрі реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2013 р. №835185.

3.5. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-2406-U А0059595 від 30.06.2023 р., яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (код платежу 18010700) за 2023 рік в розмірі 7643,59 грн. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0025, площею 0,1358 га., за адресою: АДРЕСА_1 .

3.6. Не погоджуючись податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» №-2406-U А0059595 від 30.06.2023 р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо його скасування. У відповідь на подану заяву Головне управління ДПС у Чернівецькій області листом від 24.01.2024 р. №1024/6/24-13-24-02 зазначило, що на момент формування ППР за 2023 р., згідно ІС «Податковий блок» за ФОП ОСОБА_1 використовувався наступний КВЕД, а саме: - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Виходячи з вище викладеного у листі наголошено, за результатами розгляду заяви, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2023 р. є правомірним та підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства.

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Засади, якими керується суд при здійсненні правосуддя у цій справі

4.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила правовий конфлікт (яким є публічно-правовий спір) та ефективні, разом з цим справедливі, шляхи її усунення.

4.2. Сутністю цього спору є те, що позивач, не погоджується із прийнятими по відношенню до нього податковими повідомленнями-рішеннями. А тому, суд надасть таким рішенням податкового органу оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

4.3. Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

4.4. При цьому, варто зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з фізичною особою-підприємцем, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

4.5. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.6. При наданні оцінки на предмет правомірності оскаржуваних рішень, суд виходить з того, що такі акти в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому мають відповідати критеріям законності таких рішень, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України.

4.7. Водночас суд звертає увагу на положення частини 2 статті 77 КАС України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Щодо суті спору

4.8. Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України (далі в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень).

4.9. Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

4.10. Пункт 31.1 статті 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

4.11 Згідно підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

4.12. При цьому, підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

4.13. У відповідності до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

4.14. Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 ПК України).

4.15. Згідно пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

4.16. Відповідно до пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

4.17. У свою чергу, суд звертає увагу на те, що підпунктом 4) пункту 297.1 статті 297 ПК України визначено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

4.18. Тобто, підпунктом 4) пункту 297.1 статті 297 ПК України передбачено, що у разі використання земельних ділянок для провадження господарської діяльності такі платники єдиного податку першої третьої груп звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку за такі земельні ділянки.

4.19. Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність трьох умов:

- перша особа має бути платником єдиного податку першої третьої груп;

- друга наявність у власності земельної ділянки;

- третя використання такої земельної ділянки для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування).

4.20. У цій справі судом встановлено, що у випадку спірних правовідносин у позивача наявні усі три вищевказані умови для звільнення від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0025, площею 0,1358 га., за адресою: смт. Лужани, вул. Центральна, 68.

4.21. Як наголошує представник позивача, що враховується судом, такий вид економічної діяльності, як надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, позивач у своїй господарській діяльності не використовував, про що свідчить відсутністю первинних документів, укладених договорів, тощо. Тому, при поданні річної податкової звітності за 2023 рік позивач зазначив код та назву виду економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності лише того виду підприємницької діяльності, який фактично здійснювався у звітному періоді позивачем.

4.22. У свою чергу, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що на момент формування ППР за 2023 р., згідно ІС «Податковий блок» за ФОП ОСОБА_1 використовувався наступний КВЕД, а саме: - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2023 р. є правомірним та підлягає сплаті відповідно до чинного законодавства.

4.23. Суд констатує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у спірних правовідносинах, не надано жодних доказів того, що у період, за який здійснено нарахування податкового зобов`язання, позивач здійснював саме вид господарської діяльності - надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування.

4.24. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач наділений правом не сплачувати податок на майно в частині земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0025, площею 0,1358 га., за адресою: смт. Лужани, вул. Центральна, 68, за період, який зазначений у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Відтак, суд вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому таке підлягає скасуванню.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення №-2406-U А0059595 від 30.06.2023 р., діяв всупереч Конституції та законів України.

5.3. При цьому суд вважає за необхідним зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

5.4. У публічно-правових відносинах презюмується правомірність поведінки суб`єкта приватного права, якщо це не буде спростовано в порядку визначеному законом. У даному разі будь-яких порушень вимог чинного законодавства з боку відповідача судом не встановлено.

5.5. Суд вважає, що доводи представника позивача щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є обґрунтованими, а тому таке податкове повідомлення-рішення №-2406-U А0059595 від 30.06.2023 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

5.6. При цьому, суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

5.7. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

5.8. Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини Проніна проти України (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

5.9. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню повністю з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією №7811-1599-7813-2412 від 25.03.2024 року. У зв`язку із тим, що цей позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок його бюджетних асигнувань.

6.3. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем окрім сплати судового збору, понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 5250,00 грн.

6.4. На підтвердження понесення витрати на професійну правничу допомогу, представник позивача суду надав:

- договір про надання правничої допомоги від 27.02.2024 року №09/2024;

- акт прийому-передачі виконаних робіт від 08.08.2024 року;

- квитанцію №19 від 08.08.2024 року про оплату позивачем наданих послуг у розмірі 5250,00 грн.

6.5. У цій справі судом задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 , який в розумінні КАС України не є суб`єктом владних повноважень, а тому судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який порушив права позивача.

6.6. Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

6.7. Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

6.8. Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

6.9. Адвокатом Божеску Г.В. надано суду договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) та первинні документи, які підтверджують надання ним послуг правової допомоги позивачу.

6.10. Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6.11. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 134 КАС України).

6.12. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

6.13. Згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги фактично сплачено 5250,00 грн.

6.14. Приписами частини 1 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги.

6.15. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини 2, 3 статті 30 вищевказаного Закону).

6.16. Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

6.17. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

6.18. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

6.19. Як зазначено судом вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 7 статті 134 КАС України).

6.20. Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6.21. Так, представники відповідача клопотання щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не надав та не вчинив жодних дій щодо доведення неспівмірності витрат.

6.22. Суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Зазначену правову позицію суд, згідно частини 5 статті 242 КАС України, враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат у цій справі та не вбачає підстав для відступлення від неї.

6.23. Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

6.24. Таким чином, оцінивши обставини цієї справи та надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності. При цьому, судом проаналізовано складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

6.25. Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

6.26. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

6.27. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

6.28. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5250,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №-2406-UA0059595 від 30.06.2023 року Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №7811-1599-7813-2412 від 25.03.2024 року судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5250,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200А, ).

Суддя О.В. Анісімов