Справа № 320/46228/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року справа №320/46228/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Міністерства юстиції України, третя особа Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна засновника,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ ВП 44069150) звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), третя особа Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» (21100, м. Вінниця, вул. Привокзальна, б. 26, ), в якому просить суд надати дозвіл Головному управлінню ДПС у Вінницькій області на погашення податкового боргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально- виконавчої служби України (№86)" у розмірі 1088998,28 грн. за рахунок майна Міністерства юстиції України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» обліковується податковий борг у загальному розмірі 1088998, 28 грн, заходи щодо стягнення якого не призвели до погашення боргу. Враховуючи, що засновником Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» є Міністерство юстиції України, позивач просить суд надати дозвіл на погашення вказаного боргу за рахунок майна відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ані положеннями Статуту, ані нормами чинного законодавства не передбачено відповідальність органу управління, в особі Міністерства юстиції України, за зобов`язаннями ДП №86. Підприємство самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна. Крім того, зауважив, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» знаходиться в стані припинення, тобто розпочата процедура ліквідації, в межах якої вимоги позивача включені до реєстру кредиторських вимог. Відтак, вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Третя особа - Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» отримало ухвалу про відкриття провадження у справі 08.10.2024 року, однак своїм правом на подання пояснень відносно предмету спору не скористалось, пояснення до суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На податковому обліку у Головному управління ДПС у Вінницькій області знаходиться Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№є86)" (далі -Підприємство ДП "Підприємство ДКВС України №86"), зареєстровано як суб`єкт господарювання 14.03.2000 року.

Засновником Підприємства ДП "Підприємство ДКВС України №86" є Міністерство юстиції України.

За вказаним підприємством рахується податкових борг у розмірі 1088998,28 грн., що складеться із наступних податків: Податок на додану вартість - 713472,21 грн., з яких 660220,42 грн. - основний платіж, 21664,40 грн. - штрафні санкції, 31587,39 грн. пеня; земельний податок з юридичних осіб - 375526,07 грн., з яких 348286,47 грн. - основний платіж, 952,48 грн. - штрафні санкції, 26287,12 грн. - пеня.

З метою стягнення існуючого боргу, контролюючий орган звернувся до суду.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №2a-3924/10/0270 від 11.11.2010 року задоволено позов ОДПІ у м. Вінниці в сумі 779128,30 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №2a-0270/3739/11 від 27.12.2011 року задоволено позов ОДІІ у м. Вінниці в сумі 604071,73 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі 0270/3306/12 від 06.08.2012 року задоволено позов ОДІ у м. Вінниці в сумі 170546,43 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі №802/1192/16-а від 29.09.2016 року задоволено позов ОДП у м. Вінниці в сумі 297461,00 грн.

14.05.2015 року відстрочено виконання постанови окружного адміністративного суду від 27.12.2011 року у справі 2-а-0270/3739/11 за позовом Вінницької ОДП до ДП "Підприємство КВС України №86" строком на 2 роки.

15.09.2015 року розстрочено виконання постанови окружного адміністративного суду від 06.08.2012 року у справі №0270/3306/12 за позовом Вінницької ОДІ до ДП "Підприємство КВС України №86" починаючи з жовтня 2015 року по вересень 2018 року.

28.03.2016 року відстрочено виконання постанови окружного адміністративного суду від 11.11.2010 року у справі №2-а-3924/10/0270 за позовом Вінницької ОДП до ДП "Підприємство ДКВС України №86" строком на 2 роки.

19.12.2016 року розстрочено виконання постанови окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року у справі №802/1192/16 за позовом Вінницької ОДП до ДП "Підприємство ДКВС України №86", починаючи з 01.01.2017 по 29.12.2014 року.

З метою виконання даних рішень, до установ банків було направлено інкасове доручення, яке залишилися без виконання, в зв`язку із відсутністю коштів на рахунках.

Недостатність майна ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України» для погашення податкового боргу підтверджується наступними доказами:

- Листом №183/0-04 від 14.04.2023 року щодо відсутності майна підприємства для погашення податкового боргу;

- Листом № 2320/02-32-07-02 від 26.05.2023 року, з якого вбачається, що транспортні засоби ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби №86» зареєстровані, але їх недостатньо для погашення податкового боргу, та все майно відповідно до статуту належить до сфери управління Міністерства юстиції України;

- Листом №02-10/273 від 17.01.2022 року, виданого ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області, з якого вбачається, що у реєстрі машин ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області транспортні засоби ДП "Підприємство ДКВС України №86" не зареєстровані;

- Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.05.2023 року, з якої вбачається відсутність нерухомого майна ДП "Підприємство ДКВС України № 86".

На виконання вимог п. 87.5 ст. 87 Податкового Кодексу України (далі ПК України), ГУ ДПС у Вінницькій області направлено ДП «Підприємство КВС України №86» лист №13360/6/02-32-13-03-17 від 19.04.2023 року щодо надання майна в податкову заставу та надання розшифровки дебіторської заборгованості, термін погашення якої уже настав, з подальшою можливістю переведення права вимоги на орган ДПС у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до листа №186 від 14.04.2013 року підприємство зазначило про відсутність дебіторської заборгованості, яку можливо надати як джерело погашення податкового боргу.

Відповідно до листа № 64/5-05 від 25.08.2020 року позивача повідомлено, що наказом Міністерства юстиції України №2270/5 від 02.07.2020 року припинено шляхом ліквідації юридичну особу - державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №86».

В зв`язку із тим, що позивачем були вичерпані засобами для стягнення податкового боргу підприємства, позивач вважає, що стягнення такого боргу необхідно проводити за рахунок майна засновника Міністерства юстиції України.

В зв`язку із чим, звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку про те, що положеннями ПК України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу.

Поряд з цим, особливості погашення податкового боргу державних підприємств, визначені в ст. 96 ПК України.

Так, нормами п. 96.2 ст. 96 ПК України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;

96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;

96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;

96.2.4. виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

96.3. Відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що розділом 8 Статуту ДП "Підприємство ДКВС України №86" передбачено, що уповноважений орган управління, яким є Міністерство юстиції України, серед іншого, приймає рішення про утворення, реорганізацію і ліквідацію ДП Підприємство ДКВС України №86".

Відповідно до наказу Мін?юсту від 02.07.2020 №2270/5 «Про припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 86)» шляхом ліквідації», враховуючи пропозиції Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, надані зідно з листом від 22.06.2020 №19/1-3769/1р, Міністерством було прийнято рішення щодо припинення ДП № 86 шляхом ліквідації, та утворена комісія з припинення вказаного підприємства шляхом ліквідації.

Тобто, органом управління ДП № 86, зважаючи на складний фінансово-економічний стан підприємства та відсутність коштів на погашення податкової заборгованості, ше у 2020 році була реалізована норма статті 96.2.3. Податкового кодексу України (ліквідація такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії).

При цьому, ст. 97 ПК України регламентовано порядок погашення грошових зобов`язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.

Згідно п. 97.1 ст.97 ПК України під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства.

Відповідно до п.97.2 ст.97 ПК України у разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов`язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України.

Положеннями п. 97.3 ст.97 ПК України передбачено, що у разі якщо внаслідок ліквідації платника податків частина його грошових зобов`язань чи податкового боргу залишається непогашеною у зв`язку з недостатністю майна, така частина погашається за рахунок майна засновників або учасників такого підприємства, якщо вони несуть повну або додаткову відповідальність за зобов`язаннями платника податків згідно із законом, у межах повної або додаткової відповідальності, а в разі ліквідації філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу юридичної особи - за рахунок юридичної особи незалежно від того, чи є вона платником податку, стосовно якого виникло грошове зобов`язання або виник податковий борг такої філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу.

Загальні підстави, порядок ліквідації юридичної особи та порядок задоволення вимог кредиторів визначений нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами

Ст. 111 ЦК України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується ліквідаційною комісією (ліквідатором) юридичної особи.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Частиною третьою статті 105 ЦК України визначено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до ПК України призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (частина п?ята статті 105 ЦК України).

Згідно з пунктом 4 Наказу № 2270/5, встановлено строк для заявления вимог кредиторами- два місяця з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення ДП № 86.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вимоги кредиторів ДП № 86 розглядалися до 08.09.2020.

Матеріали справи містять перелік пред`явлених кредиторами вимог та результати їх розгляду, затверджений головою комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 86» шляхом ліквідації, відповідно до якого кредиторська заборгованість зі сплати податків та зборів ДП № 86 включена у третю чергу погашення заборгованості, відповідно до статті 112 ЦК України, що підтверджується копіями документів, наданих позивачем разом із позовною заявою (лист голови комісії з припинення ДП № 86 від 30.05.2023 № 196/0-04).

Згідно із ч.4,5 ст.112 ЦК України вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, саме після погашення вимог кредиторів першої та другої черги за рахунок коштів, одержаних ліквідаційною комісією від продажу майна платника податків, можуть бути задоволені вимоги позивача про відшкодування заборгованості перед бюджетом зі сплати податків та зборів.

Норми ст. 97 ПК України є спеціальними нормами, які встановлюють особливості погашення податкового боргу у разі ліквідації платника податків, не пов`язаної з банкрутством.

Суд зауважує, що надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна засновника, призводить до порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої ст.112 ЦК України, що, в свою чергу, порушує приписи ст. 97 ПК України.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» на момент винесення судом рішення перебуває в стані припинення.

Отже, в даному випадку, відповідачем прийнято рішення про ліквідацію платника податків, що не пов`язана з банкрутством, а тому майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України, зокрема, ЦК України.

Оскільки вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів) задовольняються у третю чергу, а позивачем не надано доказів задоволення вимог кредиторів ДП № 86, що відносяться до першої та другої черги, суд приходить до висновку, що підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу вказаного підприємства за рахунок засновника відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами наявність підстав для надання дозволу на погашення податкового боргу Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№86)» у розмірі 1088998,28 грн. за рахунок майна засновника - Міністерства юстиції України, в зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України та ст. 2, 6, 9, 19, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ ВП 44069150) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.