Справа № 500/4363/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4363/24 пров. № А/857/26721/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року (судді Мірінович У.А., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Тернопіль повний текст рішення складено 19.09.2024) у справі №500/4363/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії від 01.03.2024 №1586/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи зазначені в трудовій книжці з 09.06.1986 по 12.02.2003.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.03.2024 №1586/03-16 відмовлено позивачу в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003, у зв`язку із тим, що позивачем не надано на розгляд Комісії документів на підтвердження зайнятості на етапах технологічного процесу, які передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Також не представлено документів про проведення чергової атестації робочих місць на підприємстві.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

За результатами розгляду заяви рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.03.2024 №1586/03-16 відмовлено позивачу в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003.

Відповідно до вказаного рішення комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003. Підставою для відмови слугувало те, що позивачем не представлено на розгляд комісії документів для підтвердження зайнятості на етапах технологічного процесу, які передбачені Списками виробництв, робіт і професій, зайнятись яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач вважаючи рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 51 Закону №1788-XII визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Судом встановлено, відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 8-12) у спірний період: згідно запису №2 23.12.1983 позивача прийнято учнем крановщика козлових кранів у Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів (наказ №186 від 23.12.1985); згідно запису №3 від 09.06.1986 позивачу присвоєно 2 розряд крановщика мостового або козлового крана (наказ №245 від 09.06.1986); згідно запису №4 переведений в ливарний цех Бучацького філіалу крановщиком мостового крана по 2 розряду (наказ від 09.06.1986); згідно запису №4 присвоєно 3 розряд крановщика мостового крана (наказ Бучацького філіалу Бучацького ВОМ від 31.12.1987 №156); згідно запису №6 від 01.03.1988 присвоєно 2 розряд машиніста крана; згідно запису №8 від 02.01.1989 на підставі наказу МПП УССР від 06.10.1988 №143 і наказу Тернопільського виробничого об`єднання Надзбруччя №29 від 5.12.1988, Бучацьке виробниче об`єднання металевих виробів перейменовано в Бучацький завод Астрон; згідно запису №9 від 30.12.1992 на основі Тернопільського виробничого об`єднання Надзбруччя №83 від 30.12.1992, Про реорганізацію Бучацького заводу Астрон, утворено завод Квант; згідно запису №10 03.10.1994 переведений шихтувальником по 2 розряду в чавунно-ливарний цех; згідно запису №11 12.02.2003 звільнено з роботи по ст.40 п.1 КЗпП України в зв`язку з скороченням чисельності (наказ від 12.02.2003 №4).

Так відповідно, у трудовій книжці позивача містить записи про те, що Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів в грудні 1988 року перейменовано на Бучацький завод Астрон, який на основі наказу Тернопільського виробничого об`єднання Надзбруччя від 30.12.1992 №83 реорганізовано в завод Квант.

Згідно довідки ТОВ Астрон про реорганізацію підприємства від 27.06.2023 №44, В січні 1974 року на базі Бучацького ливарно-механічного заводу згідно рішення Тернопільського облвиконкому №599 від 29.12.1973 і наказ МШП УРСР №8 від 10.01.1974 року створено виробниче об`єднання металовиробів. Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів в грудні 1988 року згідно наказу МПП УРСР від 06.10.1988 року №143 перейменовано на Бучацький завод Астрон. Згідно наказу №970 від 30.12.1992 по Бучацькому заводу Астрон ЗАТ Астрон являється правонаступником таких виробничих підрозділів: модульний цех, інструментальна дільниця, експериментальна дільниця, будівельна бригада, транспортна дільниця, механічний цех №1. 21 лютого 1995 року Установчими зборами акціонерів Бучацького заводу Астрон прийнято рішення про створення ЗАТ (Закрите акціонерне товариство) Астрон.

На підтвердження спірного періоду трудової діяльності позивачем також надано архівні довідки видані Архівним відділом №2 Чортківської районної військової адміністрації, які містять витяги із наказів Бучацького виробничого об`єднання металовиробів та Бучацького заводу Квант: згідно наказу №186 по Бучацькому виробничому об`єднанню металовиробів від 23.12.1985, ОСОБА_1 прийнято учнем крановщика козлових кранів з 23 12 1985 року. За час навчання оплата праці стипендія; згідно Наказу Бучацького філіалу Бучацького ВОМ від 31.12.1987 №156, на підставі рішення кваліфікаційної комісії протоколу №32 від 31.12.1987р. присвоєно ОСОБА_1 - 3 розряд крановщика мостового крана; згідно наказу Бучацького заводу Квант від 01.06.1994 №139, ОСОБА_1 машиністу крана ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 01.06.94р. по 15.06.1994; згідно Наказу Бучацького заводу Квант від 03.10.1994 №53, ОСОБА_1 - машиніста крана чавунно-ливарного цеху переведено за його згодою шихтовиком по 2-му розряду чавунно-ливарного цеху 03.10.94р.; згідно Наказу Бучацького заводу Квант від 03.11.1997 №189, ОСОБА_1 машиністу крана ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 03.11.97р. по 01.12.1997; згідно Наказу Бучацького заводу Квант від 31.08.1998 №144, ОСОБА_1 шихтовщику ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 31.03.1998р. по 30.09.1998; згідно Наказу Бучацького заводу Квант від 28.05.2000 №43, ОСОБА_1 вагранщику ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 02.06.2000р. по 30.06.2000; згідно Наказу Бучацького заводу Квант від 12.02.2003 №4, ОСОБА_1 - шихтовщика чавунно ливарного цеху звільнено з роботи по ст.40 п.1 КЗпП України в зв`язку з скороченням чисельності з 12.02.2003 з виплатою допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача у спірних періодах, на посадах передбачених Списком №2, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, зауважень до записів у трудовій книжці, їх неточності чи відсутності відповідачем у рішенні не зазначено.

Доводи відповідача в оскаржуваному рішенні щодо нечитабельності копії особової картки форми П-2 ОСОБА_2 та незазначення у ній в окремих періодах займаної посади спростовують наявними та дійсними записами трудової книжки позивача в спірний період, оскільки за правилами визначеними Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, в розділі XIV Оброблення металу ливарне виробництво передбачені посади: - машиністи кранів (кранівники) зайняті на шихтовому дворі; - машиністи кранів (кранівники) зайняті у формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділеннях; - шихтувальники, зайняті на роботах на шихтувальному дворі.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчать, що в спірні періоди роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2 Розділу XIV Обробка металу, позицією 14.1а.

Що стосується атестації робочих місць, то колегія суддів звертає увагу, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

В даному випадку, згідно із записами трудової книжки, позивач у період з 09.06.1986 по 12.02.2003 працював на посаді, яка дає право на пільгову пенсію за Списком № 2, що також підтверджується відповідними довідками, які надані до суду та які долучалися позивачем разом із заявою про призначення пенсії. Таким чином, вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення відповідача від 01.03.2024 №1586/03-16, прийняте без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, є протиправним, а отже підлягає скасуванню, відповідно необхідно зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 09.06.1986 по 12.02.2003 до пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі №500/4363/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 21.02.2025