Справа № 160/2165/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2025 рокуСправа № 160/2165/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 25.02.2025 року. Вказаною ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Також вказаною ухвалою суду відповідача та третю особу було зобов`язано надати додаткові докази по справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмовий відзив на позов та витребувані документи на адресу суду не надходив.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення йому перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Не погодившись із вказаним рішення пенсійного органу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 у справі №160/28049/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №20 від 12.10.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до вимог ч. 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати та виплатити з 01.10.2023 року ОСОБА_1 пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/28049/23 набрало законної сили 05.03.2024 року.

Виконавчий лист №160/28049/23 від 13.05.2024 року щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати та виплатити з 01.10.2023 року ОСОБА_1 пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» був пред`явлений до примусового виконання (ВП №75199314).

16.10.2024 року у межах виконавчого провадження ВП №75199314 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи, що відповідачем не було надано до суду витребувані чином завірені копії виконавчого провадження №75199314, суд скористався ідентифікатором для повного доступу 6АГ200044ББГ до інформації про виконавче провадження №75199314, зазначеним позивачем у позовній заяві та долучив до матеріалів даної справи необхідні матеріали виконавчого провадження №75199314, наявні в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.

Суд зазначає, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №75199314 від 16.10.2024 року винесена старшим державним виконавцем на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки (ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В даному випадку, позивач фактично не погоджується з тим, що відповідачем протиправно застосовано ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при розрахунку пенсії.

Слід зазначити, що розмір пенсії залежить від тривалості стажу, розміру заробітної плати, з якої сплачувалися внески до Пенсійного фонду України, і визначається для кожного пенсіонера індивідуально відповідно до статті 27 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою і визначено механізм розрахунку розміру пенсії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року (набув чинності з 11.10.2017 року) внесено зміни до ч.2 ст.56 Закону №796, викладено в наступній редакції: право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Цим самим додатково врегульовано вже існуючий порядок обчислення пенсій.

Разом з тим, відповідний порядок обчислення пенсії з урахуванням ч.2 ст.27 за раніше діючим законодавством був визначений Законом №1058 та Законом №796.

Одночасно слід вказати, що ч.2 ст.27 Закону №1058 передбачено в редакції, яка діяла до 11.10.2017 року, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року), може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом (тобто на 01.01.2004 року).

Як вбачається із наявних в матеріалах документах та пояснень третьої особи, пенсія позивачу до виконання рішення суду обчислювалась відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме за новою формулою розрахунку пенсії, яка застосовується з 01.01.2004 року:

П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

При цьому, за нормами статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні пенсії за нормами частини 1 статті 27 цього Закону за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії.

Враховуючи викладене вище, після виконання рішення суду розмір пенсії позивача станом на 01.10.2023 року становив 3556,55 грн.

При цьому, частина розміру пенсії ОСОБА_1 , обчислена згідно з ч.2 ст.27 Закону №1058 за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року), виходячи із заробітку за роботу з 01.02.2001 року по 31.12.2003 року.

Страховий стаж до 01.01.2004 року становить 25 років 2 місяці 16 років (додатково зараховано 1 рік роботи за Списком №1, набутого до 01.01.2004 року). Відтак пенсія обчислена в розмірі 60% (55% + 5 років понад 20 років (ч.2 ст.56 Закону №796).

Розрахунок частини розміру пенсії за раніше діючим законодавством, становить 102,82 грн, де:

- 74,31 грн основний розмір пенсії (середньомісячний заробіток для обчислення: пенсії 110,57 грн х 60%х1,12 (з урахуванням підвищення максимального розміру на 12%)) ;

- 28,51 грн цільова грошова допомога.

Частина розміру пенсії гр. ОСОБА_1 , обчислена згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1058 визначена за період страхового стажу, набутого з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року, 26 років (додатково зараховано 8 років роботи за Списком №1, набутого з 01.01.2004 року), з урахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року.

Розрахунок частини розміру пенсії, визначеної відповідно до Закону №1058 станом на 01.10.2023 року (за періоди роботи після 01.01.2004 року), становить 3283,01 грн, де:

- 3003,77 грн розмір пенсії за віком відповідно д ч.1 ст.27 (0,28000 (коефіцієнт страхового стажу) х 11552.96 (середньомісячний заробіток для обчислення пенсії));

- 279,24 грн доплата за понаднормативний стаж 26 років відповідно до ч.1 Закону №1058.

Розмір пенсії на 01.10.2023 року становить 3556,65 грн. (обчислений по 2-х складових), в тому числі 170,82 грн. щомісячна додаткова пенсія особам за шкоду, заподіяну здоров`ю, віднесеним до категорії 2 (102,82 грн + 3283,01 грн. + 170,82 грн. = 3556,65 грн).

При цьому слід зазначити, що в результаті проведеного перерахунку згідно з рішенням суду розмір пенсії ОСОБА_1 зменшується, про що було повідомлено Головне управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листами від 03.06.2024 року № 2400-2605-9/22979 та від 13.06.2024 року №2400-2605-9/24939. Однак позивач відмовився писати заяву про неврахуванням рішення суду.

Також слід звернути уваги, що першочергово пенсійний орган рішенням №20 від 12.10.2023 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що при даному розрахунку розмір пенсії проводиться за двоскладовою формулою. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, а саме 168 грн, тому розмір пенсії зменшується. З огляду на викладене, проводити перерахунок пенсії за віком за двоскладовою формулою з розрахунку стажу згідно статті 56 Закону №796 не доцільно.

Однак, позивач звернувся до суду із позовною заявою, за результатами розгляду якої Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 29.12.2023 року по справі №160/28049/23, яким встановлено право позивача на пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто судом було захищене право позивача на пенсію із збільшенням її розміру на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте не визначено порядок здійснення обчислення пенсії, оскільки вказане не було предметом спору.

У вересні 2024 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надійшла вимога державного виконавця №6857/05.24 від 27.09.2024 року про надання додаткових пояснень щодо проведеного перерахунку з правовим обґрунтуванням виконання рішення суду.

Листом Головного управління від 08.10.2024 року №2400-0802-5/41468 надано додаткові пояснення щодо проведеного перерахунку, на підставі яких старшим державним виконавцем було винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження №75199314 від 16.10.2024 року.

Також як вбачається із КП «Діловодство спеціалізованого суду» ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України (справа №160/28049/23) і просив:

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення від 29.12.2023 у справі №160/28049/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 29.12.2023 року у справі №160/28049/23 у встановлений судом строк.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року по справі №160/28049/23 суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 року по справі №160/28049/23 суд встановив, що предметом спору у цій справі була відмова ГУ ПФУ в Чернівецькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивача із застосуванням частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж. Водночас, питання застосування двоскладової формули під час перерахунку пенсії позивача, передбаченої частиною 2 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не було предметом розгляду у справі №160/28049/23.

Також у вказаній ухвалі суду, яка підлягає врахуванню судом в даній справі відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України зазначено, що враховуючи той факт, що у справі №160/28049/23 не було передбачено обов?язок відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, у відповідності до положень п. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, без застосування ч.2 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (двоскладової формули при її обчисленні), вимоги заяви ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 29.12.2023 у справі №160/28049/23 відповідно до приписів ст. 382 КАС України, за доводами наведеними заявником, є немотивованими та безпідставними. Отже, з огляду на те, що відповідачем виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2023, виконавче провадження закінчено державним виконавцем у зв`язку із повним виконанням судового рішення боржником, у суду відсутні підстави для встановлення судового контролю в межах даної справи.

Таким чином, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мицьки Богдана Володимировича про закінчення виконавчого провадження №75199314 від 16.10.2024 року винесена з дотриманням норм чинного законодавства, є правомірною, а тому, підстави для її скасування відсутні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна