Справа № 480/8588/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2025 року Справа № 480/8588/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8588/24
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
1. Визнати протиправними дії Військової частини № НОМЕР_2 щодо відмови у задоволенні рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 частини 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності.
2. Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з 01.06.2023 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника третього відділення розвідувального взводу першого стрілецького батальйону.
Позивач через сімейні обставини не виявив бажання продовжувати проходити військову службу та 13.08.2024 подав рапорт на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 та частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю П групи.
До рапорту було додано всі необхідні документи, які підтверджують інвалідність дружини та необхідність постійного догляду, а саме:
- довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 938079 від 10.05.2024 р., яка підтверджує другу групу інвалідності ОСОБА_2 .
- висновок №4161 та довідку ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 р., де підкреслено, що ОСОБА_2 Рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на не професійній основі від фізичної особи.
- довідку ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 р., де чітко зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
Також, до рапорту було додано наступні належним чином засвідченні копії документів: паспорт та код позивача, свідоцтво про шлюб, паспорт та код дружини позивача - ОСОБА_2 , свідоцтво про народження спільної дитини - ОСОБА_3 .
За наслідками розгляду рапорту та доданих до нього документів, військовою частиною НОМЕР_1 направлено позивачу лист від 25.08.2024 року №2/7-1342, у якому повідомлено про відсутність підстав для звільнення з військової служби.
Вважаючи відмову протиправною, оскільки відповідно до чинного законодавства, військовослужбовці, які мають дружину з інвалідністю І або II групи, що потребує постійного стороннього догляду, мають право на звільнення з військової служби через сімейні обставини в період дії воєнного стану, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04.10.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, не визнаючи позовні вимоги, зазначив, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
13.08.2024 позивач звернувся із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною, яка є особою із інвалідністю ІІ групи.
На підтвердження підстав, які дають право на звільнення військовослужбовцем додані наступні нотаріально завірені копії документів: паспорта ОСОБА_1 ; довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №938079; висновку ЛКК №4161 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форми № 080-4/о); довідки від 06.08.2024 видану ЛКК КНП Хмельницької обласної лікарні Хмельницької обласної ради; картки платника податків ОСОБА_1 ; свідоцтва про шлюб; паспорту ОСОБА_2 ; картки платників податків ОСОБА_2 ; свідоцтва про народження ОСОБА_3 .
Із поданих військовослужбовцем документів, було встановлено, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №938079 ОСОБА_2 із 10.05.2024 встановлено другу групу інвалідності. Надано рекомендації протипоказання важкої фізичної праці.
Також до рапорту було додано висновок №4161 та довідку від 06.08.2024 видану ЛКК КНП Хмельницької обласної лікарні Хмельницької обласної ради, в яких зазначалось, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.
Враховуючи, що подані військовослужбовцем документи викликали сумніви, військовою частиною НОМЕР_1 було направлено запити на адресу КНП Хмельницька обласна лікарня Хмельницької обласної ради та Голові Хмельницької міської медико-соціальної експертної комісії.
Згідно листа КНП Хмельницька обласна лікарня Хмельницької обласної ради від 20.08.2024 №01-08/1554 військову частину НОМЕР_1 було повідомлено, що внаслідок технічної помилки п.4 висновку №4161: Рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійної основі від фізичної особи вважати НЕДІЙСНИМ.
Вважати ДІЙСНИМ п. 4: Рекомендованого соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома. Також було додано виправлену копію висновку.
Однак, підпункт г пункту 2 частини 4 та частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначає, що підставою для звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, є саме необхідність здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
При цьому, постійний догляд це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.
Інформації про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №938079 не містить. Навпаки, згідно п. 12 даної довідки, ОСОБА_2 протипоказана лише важка фізична праця.
Будь-яких вказівок на те, що дружина позивача потребує постійного стороннього догляду у цій довідці не зазначено.
Щодо посилання представника позивача на довідку ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024, де на його думку чітко зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду відповдач зазначив, що довідка ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 та висновок ЛКК №4161 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форми № 080-4/о), видавались 06.08.2024 головою ЛКК Григор`євою П.В. та ОСОБА_4 .
Враховуючи, що в подальшому згідно відповіді голови ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня Григор`євої П.В. було визнано запис про необхідність здійснення постійного стороннього догляду недійсними та видано новий висновок ОСОБА_2 , не було правових підстав для задоволення рапорту позивача.
Крім того, не заслуговують на увагу також доводи представника позивача щодо повноважень у лікарської консультативної комісії визначати потребу постійного догляду у осіб із інвалідністю.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2024 № 120/1909/23 (пункти 66-67) було встановлено, що визначення необхідності постійного стороннього догляду особам із інвалідністю здійснюється медико-соціальною експертною комісією.
З аналізу повноважень медико-соціальної експертної комісії, передбачених Положенням № 1317, Верховний Суд доходить висновку про те, що така комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
Подана військовослужбовцем разом із рапортом довідка ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 не відповідає формі первинної облікової документації, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407.
Таким чином, Військовою частиною НОМЕР_1 повністю дотримано вимоги вищевказаних нормативно-правових актів під час розгляду рапортів про звільнення за сімейними обставинами та надано ОСОБА_1 законну і обґрунтовану відповідь.
Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 29-31).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника третього відділення розвідувального взводу першого стрілецького батальйону.
13.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини 4 та частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із з наявністю дружини із числа осіб з другої групи інвалідності, яка потребує постійного догляду (а.с. 34).
До рапорту було додано документи:
- довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 938079 від 10.05.2024 р. ( ОСОБА_2 ) (а.с. 17);
- висновок №4161 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі(а.с. 18);
- довідку ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 р.(а.с. 19).
Листом від 25.08.2024 року №2/7-1342 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що надані документи не місять інформації про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, а тому, підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відсутні (а.с. 20-21).
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Норми Закону № 2232-ХІІ суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб.
На час розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
За змістом ч. 1, ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. (ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII).
Статтею 24 Закону № 2232-ХІІ унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно абзацу першого до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-ХІІ. У частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Так, згідно із пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
Згідно із абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
За приписами ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Як зазначено вище, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та маючи намір звільнитися з військової служби, подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ та абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).
Пунктом 12 Розділу І Положення № 1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
25.11.2022 набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, яким затверджена Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція № 280), відповідно до пункту 5 розділу І якої командири (керівники) зобов`язані забезпечити, зокрема, належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, у тому числі у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в управліннях, відділах, службах, відділеннях та групах персоналу створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.
Згідно з пунктом 1 розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Пунктом 12.9 розділу ХІІ Інструкції № 170 передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, зокрема, у випадках звільнення за підставами, передбаченими пунктами "г" - "е" частини третьої, підпунктами "а", "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "о" пункту 1, підпунктами "д", "е", "є", "з" - "м" пункту 2, пунктом 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "і" пункту 1, підпунктами "ґ" - "з" пункту 2, пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби";
за підставами, передбаченими пунктами «б», «в», «д», «є» частини третьої, підпунктами «г», «е», «є» пункту 1, підпунктами «б», «г», «д», «е» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «к», «р» пункту 1, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й», «к», «п», «р» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «д» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г», «і», «й» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «ґ» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.
Згідно із абз. 3 п. 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби здійснюється за встановленою процедурою, яка включає подання рапорту з додатками, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнення даних про проходження особою військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі. Лише у разі не прийняття, не розгляду чи не задоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
За загальним правилом, визначеним пп. 3.11.6 Інструкції № 124, рапорт військовослужбовця про звільнення з військової служби має бути розглянутий командиром військової частини протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення (наказ, відповідь на рапорт та інше) та таке рішення (відповідь на рапорт) доведена до військовослужбовця належним чином.
Так, судом встановлено, що 13.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини 4 та частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із з наявністю дружини із числа осіб з другої групи інвалідності, яка потребує постійного догляду (а.с. 34).
До рапорту було додано документи:
- довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 938079 від 10.05.2024 р. ( ОСОБА_2 ) (а.с. 17);
- висновок №4161 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі(а.с. 18);
- довідку ЛКК КНП Хмельницька обласна лікарня від 06.08.2024 р.(а.с. 19).
Листом від 25.08.2024 року №2/7-1342 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що надані документи не місять інформації про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, а тому, підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відсутні (а.с. 20-21).
Суд відзначає, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII.
Підставою для такої відмови, як вбачається із оскаржуваної відмови та відзиву на позовну заяву стало те, що довідка від 06.08.2024 Лікувально-консультативної комісії КНП «Хмельницька обласна лікарня», на думку відповідача, не є належним підтверджуючим документом для звільнення з військової служби, оскільки відносно повнолітньої особи таким документом є довідка МСЕК встановленої форми.
Також, зазначає, що у висновку №4161 форми №080-4/0 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі рекомендовано соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, що суперечить довідці ЛКК від 06.08.2024.
З огляду на зазначене, спірним у цій справі є питання допустимості медичних документів Лікувально-консультативної комісії на підтвердження необхідності здійснення позивачем постійного догляду за дружиною та його звільнення із військової служби за сімейними обставинами.
Відтак, суд вважає за потрібне дослідити, який саме орган видає медичний висновок щодо необхідності здійснення постійного догляду.
Серед іншого, Верховний Суд у вказаних постановах звернув увагу на наступне.
Визначення терміну «медичний висновок» наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України «Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я» від 18.09.2020 №2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.
У пункті 3 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.10.2020 №705, термін «медичний висновок» вжито у значенні висновку у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого поліцейського.
У пункті 3 розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, термін «медичний висновок» визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.
Отже, медичний висновок це документ, який містить відомості про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.
Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.
У свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317).
Відповідно до пунктів 19, 24 Положення №1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акту огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акту огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акту огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.
Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.
З наведеного вбачається, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).
Стосовно повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, Верховний Суд зазначає таке.
Положенням №1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Відповідно до пункту 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:
ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;
потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;
потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;
ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;
медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.
У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.
При цьому, поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге - тривалість такого догляду.
Отже, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.
У свою чергу, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).
За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:
1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;
2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;
3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;
4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).
Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи:
форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»;
висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі».
Згідно з пунктом 2 цієї Інструкції висновок призначений для реєстрації когнітивних порушень які виникають при захворюваннях (органічні психічні розлади (F00-F09), розумова відсталість (F70-F79), порушення рухової активності (паралічі), соціальна дезадаптація, інвалідність І групи тощо). Когнітивні порушення можуть спостерігатися у симптокомлексі наступних розладів психіки (F10-F19), шизофренія (F20), первазивні розлади розвитку (F84), нейродегенеративні захворювання (хвороба Альцгеймера, Паркінсона тощо), судинні захворювання головного мозку (інсульти, інфаркти мозку, церебральний атеросклероз), нейроінфекція, наслідки черепно-мозкової травми, новоутворення, метаболічні порушення та інтоксикації, аутоімунні захворювання, генетичні захворювання тощо.
Пунктом 5 цієї Інструкції визначено, що висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859.
У пункті 4 висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (пункт 8 Інструкції).
Повноваження лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я визначені ще в одному нормативно-правовому акті - наказі Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання», в якій зазначено, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу (далі - висновок ЛКК) видається лікарською консультативною комісією (далі - ЛКК) закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю.
Повертаючись до підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Верховний Суд зазначив про недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.
З аналізу повноважень медико-соціальної експертної комісії, передбачених Положенням №1317, Верховний Суд у перелічених вище справах дійшов висновку про те, що така комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, Верховний Суд вказав, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.
Також, у зазначених вище постановах Верховний Суд зауважив, що пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 №407, висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859. Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.
Згідно з п. 12 Інструкції №407 особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі (п. 12 Інструкції №407).
Щодо обставин цієї справи, позивач звернувся із рапортом до відповідача, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII, у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за своєю дружиною, яка згідно довідки від 06.08.2024 Лікувально-консультативної комісії КНП «Хмельницької обласної лікарні» має інвалідність ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
До рапорту позивачем було додано, зокрема, довідку від 06.08.2024 Лікувально-консультативної комісії КНП «Хмельницької обласної лікарні», відповідно до якої ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Разом з тим, аргументом відповідача щодо відсутності підстав для задоволення рапорту позивача про звільнення його з військової служби є те, що довідка №06.08.2024 Лікувально-консультативної комісії КНП «Хмельницької обласної лікарні» не є належним документом, що підтверджує необхідність здійснення постійного стороннього догляду за дружиною позивача.
Проте, суд відхиляє доводи зазначені вище відповідачем, з огляду на те, що згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 підтвердженням необхідності стороннього догляду для осіб понад 18 років є висновок МСЕК, а не ЛКК, виходячи з наступного.
Так, постанова №413 визначає Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу. Вона прийнята відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 12.06.2013, тобто тоді, коли стаття 26 Закону №2232-XII не містила переліку сімейних обставин, що можуть бути підставою для звільнення, а містила лише посилання на відповідну постанову Кабінету Міністрів України.
Натомість, під час дії воєнного стану п. 2 ч. 4 ст. 26 «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнений підпунктом «г» згідно із Законом №2122-ІХ від 15.03.2022, в редакції Закону №2169-ІХ від 01.04.2022.
Безпосередньо Законом №2169-ІХ від 01.04.2022 підпункт «г» викладений в новій редакції, яка самостійно визначила перелік сімейних обставин або інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби, під час дії воєнного стану.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин норми ст. 26 Закону №2232-XII уже містили виключений перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця з служби.
При цьому пунктом 2 розділу II Прикінцеві положення Закону 2169-ІХ зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом одного місяця з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
Проте, Кабінет Міністрів України не виконав свого обов`язку щодо приведення положень Постанови №413 у відповідність з новою редакцією статті 26 Закону №2232-XII, а відтак, керуючись принципом, визначеним ч. 3 ст. 7 КАС України, при вирішенні даного спору застосуванню підлягають норми статті 26 Закону №2232-XII, а не положення Постанови №413.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що Довідка від 06.08.2024 Лікувально-консультативної комісії КНП «Хмельницької обласної лікарні», який позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби, є належним доказом на підтвердження необхідністі здійснення постійного догляду за дружиною позивача ОСОБА_2 , особою з інвалідністю ІІ групи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у його звільненні з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Військову частину № НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності, суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу на поняття дискреційних повноважень, яке наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яку прийняв Комітет Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Також суд враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 806/965/17 та від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Таким чином, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення, та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.
Судом встановлено, що 13.08.2024 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини 4 та частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із з наявністю дружини із числа осіб з другої групи інвалідності, яка потребує постійного догляду (а.с. 34).
Листом від 25.08.2024 року №2/7-1342 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу повідомлено, що надані документи не місять інформації про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, а тому, підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби відсутні (а.с. 20-21).
Отже, рапорт ОСОБА_1 , відповідач розглянув з урахуванням долучених позивачем документів та відмовив у його задоволенні.
Варто відмітити, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Беручи до уваги ту обставину, що пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII містить імперативний припис, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), - у зв`язку необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, суд вважає, що у даному випадку відсутня дискреція відповідача щодо прийняття рішення за наявності цих обставин - звільняти чи не звільняти.
Таким чином, з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Військової частини № НОМЕР_2 щодо відмови у задоволенні рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 частини 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності та зобов`язання Військову частину № НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив наявність підстав для відмови позивачу у звільненні з військової служби.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових втрат між сторонами суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини № НОМЕР_2 щодо відмови у задоволенні рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 частини 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з II групою інвалідності.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук