Справа № 480/176/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2025 року Справа № 480/176/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Молібог Ю.М.,
представника відповідача - Тимофєєвої Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/176/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Крім того, представник позивача просить стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000грн.) і встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 57084810 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до складу якого входить 6700 виконавчих проваджень на користь групи стягувачів та держави.
При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що 22.02.2024 в результаті перемоги на публічних торгах, що були організовані ДП «Сетам» по лоту за реєстраційним номером 544969 Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» визнано переможцем оскільки запропонували найвищу цінову пропозицію, що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (торгів) № 606191 від 22.02.2024.
За наслідками перемоги в публічних торгах та сплати повної суми за придбаним лотом, 23.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Пересадько О.Б. складено акт про проведені електронні торги по ЗВП № 73020351.
Відповідно до пункту 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 281/5 від 29.09.2016 акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством.
Представник ТОВ «КППВ» 07.03.2024 р. звернувся до Територіального сервісного центру МВС №5946 щодо здійснення реєстрації права власності на вищезазначені транспортні засоби, однак від працівника центру дізналися про наявність обтяжень (арештів) та обмежень у відповідній базі ІПНП ГАРПУН (розшук).
07.03.2024 до Територіального сервісного центру МВС №5946 направлений адвокатський запит № 31 з питанням надати інформацію з приводу підстави для відмови у реєстрації ТЗ за власником майна.
Відповідачем було повідомлено, що станом на 24.12.2024 заборгованість за виконавчими провадженнями не погашена, судові рішення не виконано, тому у державного виконавця відсутні законні підстави для винесення постанови про припинення розшуку майна, що належить АТ «Сумське НВО» на праві власності.
Отже, позивач звертає увагу суду на те, що відмовляючи у скасуванні розшуку придбаного Позивачем автомобіля, Відповідач-1 посилається на наявність заборгованості у попереднього власника по виконанню судових рішень.
Зазначена підстава відмови у скасуванні розшуку вказаного транспортного засобу, на переконання позивача, є протиправною як і бездіяльність щодо скасування розшуку, у зв`язку із тим, що:
- Позивач не є стороною виконавчого провадження яке перебуває в провадженні відповідача;
- Позивач набув право власності на майно в результаті перемоги на аукціоні з продажу майна боржника та сплатив за нього грошові кошти, які і були спрямовані на погашення боргу перед іншими стягувачами, виконавчі провадження по яким перебувають на виконанні у приватного виконавця;
Не скасування розшуку ТЗ перешкоджає Позивачу в реалізації його права власності, а тому і виникла підстава для звернення до суду із даним позовом.
Провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження у даній категорії справ, визначених ст. 287 КАС України, справу призначено до судового розгляду на 29.01.2025 року.
В подальшому розгляд справи було відкладено на 18.02.2025р.
Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь 24.12.2024 про неможливість зняття автомобіля з розшуку в зв`язку з тим, що станом на 24.12.2024 року заборгованість за виконавчими документами боржником Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» судові рішення не виконано.
При цьому, відповідач просить суд взяти до уваги положення абз. 3 частини 3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» яким визначено, що розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
Проте, як зазначає відповідач, станом на 20.01.2025 транспортний засіб боржника не розшукано, постанови про розшук майна боржника не виконані, оскільки до органу державної виконавчої служби не надходили письмові повідомлення про їх затримання працівниками поліції.
У наданих суду письмових поясненнях представник позивача наголошує, що в межах виконавчого провадження № 73795115 приватним виконавцем Пересадько О.Б здійснено арешт та пошук майна боржника, його оцінку та примусову реалізацію через електронні торги. За наслідками проведення торгів ТЗ 22.02.2024 переможцем визнано Позивача, який сплатив за транспортний засіб грошові кошти та набув на нього право власності відповідно до акту про проведені електронні торги від 23.02.2024 по ЗВП № 73020351. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджу виникнення права власності на придбане майно.
Таким чином, Позивач вважає, що ТОВ "КППВ" має законне право оформити право власності на майно, яке придбано ним на публічному аукціоні, а не скасування розшуку ТЗ відповідачем перешкоджає позивачу в реалізації такого права, а бездіяльність відповідача по нескасуванню розшуку належного позивачу транспортного засобів є такими, що не відповідають вимогам ст. 19 Конституції України, перешкоджають реалізації права власності позивачем.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях по суті справи.
У судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився.
Заслухавши представників позивача та відповідача-1, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Під час судового розгляду справи встановлено, що в межах виконавчого провадження №73795115 приватним виконавцем Пересадько О.Б здійснено арешт та пошук майна боржника, його оцінку та примусову реалізацію через електронні торги.
22.02.2024в результаті перемоги на публічних торгах, що були організовані ДП «Сетам» по лоту за реєстраційним номером 544969 Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» визнано переможцем оскільки запропонували найвищу цінову пропозицію, що підтверджується протоколом проведення електронного аукціону (торгів) № 606191 від 22.02.2024.
За наслідками перемоги в публічних торгах та сплати повної суми за придбаним лотом, 23.02.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Пересадько О.Б. складено акт про проведені електронні торги по ЗВП № 73020351.
Отже, за наслідками проведення торгів ТЗ 22.02.2024 переможцем визнано Позивача, який сплатив за транспортний засіб грошові кошти та набув на нього право власності відповідно до акту про проведені електронні торги від 23.02.2024 по ЗВП №73020351. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджу виникнення права власності на придбане майно.
Відповідно до пункту 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 281/5 від 29.09.2016 акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством.
Представник ТОВ «КППВ» 07.03.2024 р. звернувся до Територіального сервісного центру МВС №5946 щодо здійснення реєстрації права власності на вищезазначені транспортні засоби, однак від працівника центру дізналися про наявність обтяжень (арештів) та обмежень у відповідній базі ІПНП ГАРПУН (розшук).
07.03.2024 до Територіального сервісного центру МВС №5946 направлений адвокатський запит № 31 з питанням надати інформацію з приводу підстави для відмови у реєстрації ТЗ за власником майна.
16.12.2024 Позивач звернувся до начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області управління Міністерства юстиції із листом про припинення обтяження та оголошеного розшуку по придбаному ТЗ марки КРАЗ, ДНЗ НОМЕР_2 , які рахуються за відділом примусового виконання рішень.
24.12.2024 Відповідачем-1 надано відповідь № 06.1-16/. Із відповіді вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 57084810 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до складу якого входить 6700 виконавчих проваджень на користь групи стягувачів та держави.
Також повідомлено, що станом на 24.12.2024 заборгованість за виконавчими провадженнями не погашена, судові рішення не виконано, тому у державного виконавця відсутні законні підстави для винесення постанови про припинення розшуку майна, що належить АТ «Сумське НВО» на праві власності.
Відмовляючи у скасуванні розшуку придбаного Позивачем автомобіля, Відповідач-1 посилається на наявність заборгованості у попереднього власника по виконанню судових рішень.
Позивач вважає зазначену підставу відмови у скасуванні розшуку вказаних транспортних засобів протиправною так само, як і бездіяльність щодо скасування розшуку, а тому звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404^Ш «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 1404^Ш), відповідно до ч. 1 ст. 5 якого примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.
Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону).
Тобто, вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.
Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною першою статті 18 Закону N 1404^Ш встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
В межах виконавчого провадження № 73795115 приватним виконавцем Пересадько О.Б здійснено арешт та пошук майна боржника, його оцінку та примусову реалізацію через електронні торги. За наслідками проведення торгів ТЗ 22.02.2024 переможцем визнано Позивача, який сплатив за транспортний засіб грошові кошти та набув на нього право власності відповідно до акту про проведені електронні торги від 23.02.2024 по ЗВП № 73020351. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджу виникнення права власності на придбане майно.
Таким чином, Позивач має законне право оформити право власності на майно, яке придбано ним на публічному аукціоні, а не скасування розшуку ТЗ відповідачем перешкоджає позивачу в реалізації такого права.
Позивач не є стороною виконавчого провадження яке перебуває в провадженні відповідача;
Позивач набув право власності на майно в результаті перемоги на аукціоні з продажу майна боржника та сплатив за нього грошові кошти, які і були спрямовані на погашення боргу перед іншими стягувачами, виконавчі провадження по яким перебувають на виконанні у приватного виконавця;
Не скасування розшуку ТЗ перешкоджає Позивачу в реалізації прав позивача щодо оформлення права власності на ТЗ.
Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
Абзацом 3 вказаної статті передбачено, що розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.
Після передачі ТЗ Позивачу в межах виконавчого провадження № 73020351 на підставі протоколу та акту від 23.02.2024 спірний ТЗ вже не є майном боржника та подальший їх розшук є безпідставним.
Наказом МВС України від 13.06.2018 N 497 затверджено Інструкцію з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" (далі - Інструкція N 497), пунктом 1 розділу І якої передбачено, що ця Інструкція визначає порядок формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" (далі - ІП "Гарпун") інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" (далі - система ІПНП), призначеної для обробки відомостей про транспортні засоби (далі - ТЗ) усіх типів (автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них ТЗ та мопеди) та номерні знаки ТЗ (далі - номерні знаки), що розшукуються у рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності, а також за ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до розділу VI зазначеної Інструкції N 497, обліку за категоріями "розшук ТЗ боржника державним виконавцем" та "розшук ТЗ боржника приватним виконавцем" в ІП "Гарпун" підлягають відомості про розшук ТЗ боржника.
Під час внесення інформації до ІП "Гарпун" зазначаються: підстава внесення інформації до обліку; номер і дата відкриття виконавчого провадження; найменування органу державної виконавчої служби, для приватних виконавців зазначається місцезнаходження виконавчого округу; реєстраційний номер, вид, марка, модель, колір та рік випуску ТЗ; найменування та номери агрегатів ТЗ; відомості про державного або приватного виконавця (прізвище, ім`я, по батькові, контактний телефон, адреса електронної пошти); відомості про власника ТЗ (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання та реєстрації, для юридичної особи зазначаються її найменування, код за ЄДРПОУ, місцезнаходження); підстава та дата зняття інформації з обліку.
Розділом III. Порядку взаємодії передбачений Порядок взаємодії Національної поліції України з державними, приватними виконавцями під час розшуку транспортних засобів боржника у виконавчому провадженні. Відповідно до п. 3, постанова державного, приватного виконавця про розшук (зняття майна з розшуку) транспортного засобу боржника, постанова про скасування заходів примусового виконання відповідно до частини четвертої статті 40 Закону, постанова начальника відділу державної виконавчої служби про скасування постанови державного виконавця про розшук (зняття майна з розшуку) транспортного засобу боржника надсилається до ІПНП в електронному вигляді з використанням КЕП державного, приватного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.
Тобто, отримавши інформацію від приватного виконавця Пересадька О.Б. та від нового власника майна, відповідач мав винести постанову про зняття майна з розшуку та через АСВП не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надіслати її до ІПНП в електронному вигляді з використанням КЕП.
При отриманні постанови про зняття з розшуку ТЗ працівник підрозділу ІАП упродовж доби вносить до ІП "Гарпун" інформацію щодо підстави та дати зняття ТЗ з розшуку.
Такі дії Відповідачем не були вчинені, що і призвело до протиправної бездіяльності, яка порушує право Позивача та є підставою для звернення до суду. Відповідачем не обґрунтовано у листі правомірність перебування транспортного засобу, належного позивачу, у розшуку.
Вирішуючи спір, суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.
З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - поза будь-яким розумним сумнівом, у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - баланс вірогідностей.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищезазначене та встановлені у даній справі обставини, суд констатує, що у спірних правовідносинах орган державної виконавчої служби , а саме - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинив протиправну бездіяльність щодо не скасування розшуку транспортного засобу, оголошеного в розшук на підставі постанови про розшук майна боржника від 23.10.2023р. ВП №73096997, що суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, транспортний засіб належить Позивачу, який не є боржником у виконавчому провадженні.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.
Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрат на професійну правничу допомогу віднесено до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 15 червня 2022 року у справі №280/8547/20.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатським об`єднанням "Веріта Груп" в особі керуючого - адвоката Молібог Юлії Миколаївни (далі - адвокат, Молібог Ю.М.).
Так, згідно п.п.1 Договору від 05.12.2024, долученого до позовної заяви (а.с.9), адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси позивача в суді та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма, без обмежень, правами представника, які передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, у зв`язку із зверненням позивача до суду про скасування розшуку транспортних засобів, придбаних в результаті публічних торгів.
Матеріалами справи підтверджено, що адвокатом Молібог Ю.М. на виконання умов Договору складено та підписано позовну заяву.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 зазначеного закону договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Виходячи з наведених норм, суд вважає, що договір між адвокатом і клієнтом хоч і має особливості, але є різновидом договору про надання послуг. За загальними вимогами договір вважається укладеним у разі досягнення його сторонами згоди щодо усіх суттєвих умов. Суд вважає, що у даному випадку такими умовами є види та обсяг послуг, порядок їх надання та вартість, якщо послуги надаються за плату.
Відповідно до вимог ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Варто зазначити, що ВП ВС у постанові від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21 відступила від правового висновку КЦС ВС щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідного для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначивши, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінюванні такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У разі встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Проаналізувавши зміст поданої заяви та наданих доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, заперечення відповідача щодо суми судових витрат, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд відмічає, що такі види робіт як направлення документів до суду взагалі не є юридичними послугами та не потребують спеціальних професійних навичків, відповідно не підлягають відшкодуванню.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи складність справи, критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, що підтверджені належними доказами, дійшов висновку про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. та відшкодувати цю суму позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 24.02.2025р.

Суддя О.М. Кунець