Справа № 640/8345/22
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

24 лютого 2025 року Справа №640/8345/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської ради (надалі відповідач), про:

- визнання протиправною бездіяльності Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17.10.2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка відповідно до Генерального плану м. Київ відноситься до земель садибної забудови, загальною площею 0,2959 Га, з кадастровим номером :78:311:0010, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 Га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;

- зобов`язання Київської міської ради, на найближчому пленарному засіданні сесії Київської міської ради, розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації Із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка відповідно до Генерального плану м. Київ відноситься до земель садибної забудови, загальною площею 0,2959 Га, з кадастровим номером :78:311:0010, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 Га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в строки і в порядку передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України;

- стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/8345/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/8345/22.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишено без руху. Позивачу надано п`ятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали усунути недоліки поданого адміністративного позову шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення із зазначенням інших підстав, що свідчать про поважність причин пропуску строку, з наданням доказів, що підтверджують неможливість такого звернення у вказаний проміжок часу.

18 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду обґрунтовано тим, що 24.02.2022 був здійснений воєнний напад Російської Федерації (РФ) на Україну, 31.03.2022 - Російські війська залишили м. Буча, з 05.03.2022 по 21.03.2022 відбулася битва за село Мощун, яке знаходиться в 1 км. від м. Вишгород, 02.04.2022 Київська область була звільнена від російської окупації. З початку вказаних дій частина жителів міста і області виїхали, частина ховалася дома, а частина боронила столицю. В цей час не працювали багато державних органів, не ходив транспорт у тому числі і Укрпошти. І коли вони почнуть робити ніхто не знав, тому що в травні і червні 2022 року війна продовжувалась. Трупи вбитих росіянами людей збирали по дорогам, містам і селам, ні хто не розумів, що робити і як жити далі. Доказами позивача служить історія України яка написана кров`ю людей які захищали м. Київ і кров`ю невинних людей вбитих росіянами. В умовах які існували, у позивача, який проживав у м. Вишгород на той час, не було можливості роздрукувати і відправити поштою позов, тому що нічого не працювало, метро і загальний транспорт не працював, автомобіля у власності позивача немає, а тому позивач використав ті засоби, які були доступні і то коли виникла можливість їх викрасити, з врахуванням умов війни. З врахуванням наведеного вбачається, що існують поважні причини пропуску строку, в зв`язку з чим просить поновити строк для подання позову.

Розглянувши подане представником позивача клопотання та наявні у справі письмові докази, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли з приводу бездіяльності Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17.10.2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, проте позовну заяву подано до суду 06.06.2022.

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Це правило застосовується, якщо іншими законами не встановлені інші строки для звернення до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до частин 1,3 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, та строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Початок строку - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Заява позивача на усунення недоліків мотивована тим, що з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і в умовах які існували, у позивача, який проживав у м. Вишгород на той час, не було можливості роздрукувати і відправити поштою позов, тому що нічого не працювало, метро і загальний транспорт не працював, автомобіля у власності позивача немає, а тому позивач використав ті засоби, які були доступні і то коли виникла можливість їх викрасити, з врахуванням умов війни.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку за умови надання до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Проте, факт введення воєнного стану, який діє по теперішній час, не підтверджує наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом (як-то, факт перебування позивача саме в зонах проведення бойових дій та безпосереднє залучення його до здійснення функцій із захисту держави під час дії воєнного стану в Україні у відповідний період, або перебування позивача на лікуванні у цей же період).

Крім того, у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду зазначено, що позивач проживав у м. Вишгород, проте як вбачається з позовної заяви його місце проживання зазначено АДРЕСА_1 . Жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.

Тобто, доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану вплинули на обов`язок позивача своєчасно звернутися до суду з позовом, позивачем суду не надано.

При цьому суд враховує і ту обставину, що введення воєнного стану не було перешкодою для подання цього позову до суду, що свідчить про те, що між вказаними обставинами та недотриманням строку звернення до суду з позовом відсутній прямий причинний зв`язок.

За відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду, а також належного оформлення позовної заяви. Для цього особа, зацікавлена у поданні позову, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Наведений підхід узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду щодо тлумачення норм статті 44 КАС України та кореспондується із правовою позицією, що приписами вказаної статті чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду. Відповідно позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення до суду, та як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен забезпечувати неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно дотримання встановленого строку звернення до суду, й вчинити для цього залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі позову, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України», заява №23436/03).

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Так, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Київської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 17.10.2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та зобов`язання вчинити певні дії, 06.06.2022 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом, що встановлений статтею 122 КАС України.

При цьому, у вказаній заяві про усунення недоліків позивач не навів обґрунтованих причин, з яких він раніше не міг звернутись до суду із позовом в межах строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви позивача про усунення недоліків, а тому відмовляє у її задоволенні, оскільки позивач мав достатньо часу для звернення до суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк.

Таким чином, позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, яку залишену без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки позивачем не було наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів, та не надано відповідних письмових доказів, які б свідчили про поважність причин його пропуску, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 , викладені у клопотанні від 17.02.2025 року.

2. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 17.02.2025 року - відмовити.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (Шостого апеляційного адміністративного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Чучко