Справа № 522/23298/24-Е
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-аз/522/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Чернявська Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 03 січня 2025 року відкрито провадження по справі. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином засвідчену копію протоколів про адміністративне правопорушення, який містить відомості про реєстрацію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідками розгляду якої було винесено постанову АВ/22444 від 26 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

29 січня 2025 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 № АВ/22444 від 26 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн. до завершення розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/23298/24-Е.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд звільнити позивача від сплати судового збору за подання вказаної заяви. Підставами для звільнення вказує, що постановою державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , у межах якого накладено арешт на кошти, що знаходились на його рахунку в банку та були основним і єдиним джерелом для існування як для самого ОСОБА_1 так і його сім`ї, враховуючи той факт що інших доходів чи заощаджень, які могли б бути використані для забезпечення базових життєвих потреб, у його сім`ї немає, останній позбавлений можливості вчасно сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковника ОСОБА_2 № АВ/22444 від 26 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн. до завершення розгляду справи та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 522/23298/24-Е.

Розглянувши клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовано ст. 133 КАС України, яка кореспондується з приписами частин 1, 2 ст. 8 Закону № 3674-УІ.

Стаття 133 КАС України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк.

Так. згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-УІ враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом цієї норми, вирішуючи питання про відстрочення позивача від сплати судового збору, суд має враховувати його майновий стан. Разом з тим доказів такого майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору, позивач суду не надав.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст. ст. 132. 133 КАС України. Закону № 3674-УІ, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Крім того, ст. 133 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання позовної заяви до суду, в силу положень ст.161 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.

Суд наголошує, що неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

Особа, яка заявляє клопотання/заяву про відстрочення сплати судового збору, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд наголошує, з урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, тощо).

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання ним заяви про забезпечення позову у встановленому законом порядку.

У зв`язку з чим, суд не вбачає правових підстав для звільнення від сплати судового збору, виходячи з не надання ним доказів.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у відстроченні від сплати судового збору не позбавляє особу права повторного звернення із такою заявою із обов`язковим наданням необхідних доказів.

З огляду на вказане, перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі до суду вказаної заяви про забезпечення позову, судом встановлено Позивачем до заяви не додано доказу сплати судового збору за подання до суду вказаної заяви про забезпечення позову.

Таким чином, у порушення норм вказаної статті до заяви про забезпечення позову не додано належного документу про сплату судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011.

Відсутність доказів сплати судового збору за подання до суду відповідної заяви про забезпечення позову суперечить приписам Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, подана заява не відповідає вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладені обставини, зокрема те, що заявником не було дотримано вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 256, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Чернявська Л.М.