Справа № 613/17/25
Суддя: Шалімов Д. В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/17/25 Провадження №-2-а/613/37/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді- Шалімова Д.В.

за участі секретаря Герасимюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу № 613/17/25 провадження 2-а/613/37/25 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Векленко В.І. до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення № 1059/7780-п від 27 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження по справі, стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 1059/7780-п, згідно якої 21 грудня 2024 року начальником групи психологічної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1059/7602 від 21 грудня 2024 року відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП, стосовно нього в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Так, за змістом вказаної постанови, під час перевірки наданих та наявних документів в ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що позивач, начебто не з`явився за викликом у строк 18 жовтня 2024 року на 11.00 год., зазначений у повістці № 451239 сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти. Таким чином, ТЦК та СП стверджує, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки за повісткою, а не прибувши в зазначений день, порушив вимоги абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказаною постановою на нього накладено штраф у сумі 17 000 гривень. Із вказаною постановою від 27 грудня 2024 року він не згоден у повному обсязі, вважає її незаконною та необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та недоведеністю його вини, з викладених нижче обставин. Позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , оновив свої дані 15 липня 2024 року. Із 01 вересня 2023 року позивач навчається у Регіональному центрі професійної освіти електротехнічних, машинобудівних та сервісних технологій Харківської області, закінчення навчання 28 червня 2026 року. У зв`язку з навчанням має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, згідно п.1 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка чинна до 07.02.2025. Вказані обставини підтверджуються даними застосунку «Резерв+», де серед інших даних мається також помітка про проходження військово-лікарської комісії 29 листопада 2022 року , присвоєно ВІН № 5. Крім того, відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові вказано, що позивач порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим підтверджено факт його перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, наявними матеріалами підтверджено, що позивач дійсно перебуває на військовому обліку, та відповідач володіє щодо нього певними обліковими та персональними даними. Крім того, позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю, сестрою, неповнолітнім братом та неповнолітньою племінницею. Жодної повістки чи будь-якого повідомлення про неї - ні позивач, ні члени його сім`ї не отримували взагалі. Тому твердження ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що позивач був оповіщений належним чином - не відповідає дійсності. 21 грудня 2024 року до нього приїхали працівники Богодухівського РВП ГУ НП Харківській області та повідомили, що він знаходиться у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після цього він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де було складено протокол за неявку по повістці, незважаючи на заперечення. 27 грудня 2024 року він знову прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , де йому вручили постанову про притягнення до адміністративної відповідальності зі сплатою штрафу у розмірі 17000 грн. При оформленні як протоколу, так і постанови йому так і не повідомили, які все ж таки дані він не оновив і яка взагалі була причина виклику на 18 жовтня 2024 року. Ні в протоколі, ні в постанові не вказав, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем, не надано доказів того, що вживались заходи щодо отримання його персональних даних в порядку електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи. Отже, відсутні передбачені законом умови, за яких він міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 січня 2025 року, відкрито провадження у даній справі, визначено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 14 січня 2025 року витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, в рамках якої винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення №1059/7780-п від 27.12.2024.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Векленко В.І. надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримав та прсив їх задовольнити. Крім того , надав додаткові пояснення згідо змісту яких, зазначив, що матеріали справи свідчать про те, що позивач не знав про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому він не мав умислу на неявку та, як наслідок, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Якби він знав, що його викликають у ІНФОРМАЦІЯ_2 , то з`явився б по виклику, оскільки перед цим уточнив свої дані; навчається, у зв`язку з чим має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відстрочка чинна до 07 лютого 2025 року. Фактично вказана ситуація виникла з вини працівників Укрпошти, які не доставили позивачу кореспонденцію (повістку), а він не міг вплинути на її роботу. ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , оновив свої дані 15 липня 2024 року, тобто відповідач володіє щодо позивача необхідними обліковими та персональними даними. Тому, взагалі не зрозуміло, яка була необхідність у явці позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також, які саме дані необхідно було йому оновити, з`явившись 18 жовтня 2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ці відомості відсутні як у складеному протоколі, так і у постанові. При цьому, працівники ІНФОРМАЦІЯ_6 вказані дані навіть не намагалися уточнити ні під час складення протоколу, ні під час винесення постанови, хоча обидва рази позивач був там присутій. Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, в діях позивача відсутній умисел на невиконання вимог по явці за повісткою. У свою чергу відсутність суб`єктивної сторони у формі умислу свідчить про відсутність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомої суду прични, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у строк встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

З постанови №1059/7780-п від 27 грудня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, вбачається, що 21 грудня 2024 року начальником групи психологічної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення №1059/7602 від 21 грудня 2024 року відповідно ч.3 ст.210-1 КУпАП, стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в частині порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. В ході наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_2 документів, було встановлено, що гр ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк 18 жовтня 2024 року на 11.00 год. зазначений у повістці № 451239 сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти. Відповідно до п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 гр. ОСОБА_1 оповіщений належним чином щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги абз.2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210- 1 КУпАП на нього накладено штраф у сумі 17 000 гривень.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій,передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язокі військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Як зазначається позивачем, він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується довідкою « Резерв +».

Крім того, згідно довідки «Резерв+», сформованої 15 липня 2024 року, ОСОБА_1 , уточнив дані - 15 липня 2024 року , номер в реєстрі Оберіг 5, зокрема вказано і місце його проживання.

В подальшому, відповідно до довідки « Резерв +», сформованої 23 грудня 2024 року, дані уточнено вчасно, крім того внесено інформацію про відстрочку до 07 лютого 2025 року.

Тобто, ОСОБА_1 , вчасно , 15 липня 2024 року, були оновлені персональні дані, крім того він в подальшому вносив в « Резерв +» додаткову інформацію, зокрема про відстрочку. .

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є здобувачем освіти в Регіональному центрі професійної освіти електротехнічних, машинобудівних та сервісних технологій Харківської області, форма здобуття освіти денна, дата завершення здобуття освіти 28 червня 2026 року .

Згідно з копією повістки №451239, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 жовтня 2024 року об 11.00 год., для уточнення даних. Дану повістку було направлено на адресу проживання ОСОБА_1 , проте повернулась вона з відміткою « за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач володіє щодо нього певними обліковими даними.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Суд зауважує, що норма ст.210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутні.

Суд вказує, що в оскаржуваній постанові, не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже, не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає наведеним вище вимогам

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 абз. 8 ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З огляду на викладене, суд вважає, що постановою 1059/7780-п винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються - за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України«Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників,військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Разом з тим, посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, в оскаржуваній постанові відсутні.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

З наявних матеріалів справи та наданих відповідачем копій документів стосовно ОСОБА_1 не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії.

Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 139, ч.4 ст.229, ст.ст.241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_3 ,

СУДДЯ