Справа № 360/1643/24
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1643/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Туруті Захара Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Туруті Захара Олеговича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 23.06.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату щомісячної пенсії ОСОБА_1 з 23.06.2024, шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк»;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії за один місяць.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 набула право на отримання пенсії, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа до 01.05.2024.

На теперішній час виплата пенсії не здійснюється.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Туруті З.О. Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві надіслало лист від 08.12.2024 № 2600-0202-8/233900, у якому зазначило, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна інформація щодо зупинення виплат пенсії з 01.05.2024 «до з`ясування» (до уточнення ідентифікації особистих даних одержувача пенсії), яка обробляється з урахуванням сукупності інформації, що міститься в електронній пенсійній справі й на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій. Далі в листі зазначено, що надати документальне підтвердження щодо призупинення з 01.05.2024 пенсії ОСОБА_1 в паперовій формі немає можливості. У матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку за результатами якого особу ОСОБА_1 встановлено.

Позивач із заявами про поновлення пенсійних виплат до територіальних органів відповідача після 01.05.2024 не зверталася.

Позивач вказує, що припинення пенсійних виплат з підстав, не передбачених законом, є протиправним, а отже і підстав подавати заяву про поновлення пенсійних виплат у позивача не було. Крім того, жодні рішення, повідомлення від відповідача про припинення виплати пенсії позивачу не надходили.

Отже, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 27.01.2025 надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

До Головного управління Пенсійного фонду України, надійшов адвокатський запит Туруті З.О. № 0412/24/3 від 04.12.2024, який зареєстрований 05.12.2024 за № 65273/8, щодо ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08.12.2024 № 2600-0202-8/233900 надано відповідь.

Відповідач вказав, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна інформація щодо призупинення виплат пенсії з 01.05.2024 «до з`ясування» (до уточнення ідентифікації особистих даних одержувача пенсії), яка обробляється з урахуванням сукупності інформації, що міститься в електронній пенсійній справі на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій.

Тобто, надати документальне підтвердження щодо призупинення з 01.05.2024 пенсії ОСОБА_1 в паперовій копії немає можливості.

Щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2024, рекомендовано для поновлення виплати пенсії звернутися особисто до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України для проходження фізичної ідентифікації (при собі мати оригінали паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків та за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

За наведених обставин, у разі особистого звернення ОСОБА_1 для проходження фізичної ідентифікації та надання зазначених оригіналів документів до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, буде розглянуто питання поновлення виплати пенсії, яке здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Також вказано, що у матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку, за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено.

При цьому, на час розгляду запиту із відповідною заявою та документами ОСОБА_1 до відповідача не зверталася.

На думку відповідача, немає жодних підстав для визнання протиправними його дій.

Ухвалою суду від 26.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача, необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою суду від 20.01.2025 повторно витребувано у відповідача, необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою суду від 25.02.2025 долучено до матеріалів справи, подані відповідачем та представником позивача докази.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку як отримувач пенсії у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та підтверджується сторонами в заявах по суті спору.

Також не є спірним питанням у даній справі, оскільки підтверджується як позивачем у позові, так і відповідачем у відзиві на позовну заяву, що з 01 травня 2024 року виплату пенсії було припинено.

Представником позивача надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві адвокатський запит від 04.12.2024 № 0412/24/3 щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 08.12.2024 № 2600-0202-8/233900, складеного за результатами розгляду вищенаведеного запиту, повідомлено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявна інформація щодо призупинення виплат пенсії з 01.05.2024 «до з`ясування» (до уточнення ідентифікації особистих даних одержувача пенсії), яка обробляється з урахуванням сукупності інформації, що міститься в електронній пенсійній справі на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій. Тобто, надати документальне підтвердження щодо призупинення з 01.05.2024 пенсії ОСОБА_1 в паперовій копії немає можливості. Щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2024 ОСОБА_2 було повідомлено листом № 2600-0212-8/80390 від 18.04.2024 та рекомендовано для поновлення виплати пенсії звернутися особисто до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України для проходження фізичної ідентифікації (при собі мати оригінали паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків та за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). За наведених обставин, у разі особистого звернення ОСОБА_1 для проходження фізичної ідентифікації та надання зазначених оригіналів документів до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, буде розглянуто питання поновлення виплати пенсії, яке здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. У матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено. При цьому, на час розгляду запиту із відповідною заявою та документами ОСОБА_1 до Головного управління не зверталася.

Також згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2024 № 256157 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 20.06.2024 о 13:30:00 та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: «перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою» (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Статтею 8 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Абзацом першим частини першої статті 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном;

3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку;

3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом, припинення виплати пенсії позивачу відбулося з 01 травня 2024 року без прийняття окремого рішення, що є порушенням вимог вищевказаної норми Закону № 1058-IV, оскільки виплату пенсії може бути припинено виключно за відповідним рішенням органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Підставою для припинення виплати позивачу пенсії вказано «до з`ясування».

Водночас суд зазначає, що Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії. Не передбачено такої підстави й будь-яким іншим законом або нормативно-правовим актом України.

До того ж, відповідачем не конкретизовано до з`ясування чого саме, позивачу припинено виплату пенсії.

Також слід вказати, що у матеріалах справи міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2024 № 256157 щодо проведеного відеоконференцзв`язку (фізичної ідентифікації) за результатом якого особу ОСОБА_1 встановлено.

Проте, доказів поновлення виплати позивачу пенсії, до матеріалів справи не надано.

Крім того, згідно з листом Управління соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації від 25.04.2024 № 108/260-7789 та додатком до нього, які були надіслані на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - діє, адреса місця проживання «так» - підтверджена.

Тому, у суду відсутні правові підстави вважати, що припинення виплати позивачу пенсії є законним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що не виплата позивачу раніше призначеної пенсії є протиправною.

Водночас, щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату щомісячної пенсії позивачу шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк», суд зазначає таке.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що виплату та нарахування пенсії позивачу було припинено.

Належним способом відновлення порушених прав позивача є поновлення виплати їй пенсії.

При цьому, наразі у суду відсутні підстави вважати, що відповідач після поновлення нарахування пенсії позивача не буде виплачувати пенсію на відповідний рахунок позивача.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог у вищевказаній частині.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність бездіяльності відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимог про допуск до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії позивачу за один місяць, суд зазначає таке.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на те, що предмет судового розгляду в цій справі стосується перерахунку пенсії, а не стягнення на користь позивача конкретної суми нарахованої пенсії, то відсутні правові підстави для допуску рішення суду до негайного виконання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Т5ВК-В9Т5-2СНХ-А648 від 23.12.2024.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у загальному розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Туруті Захара Олеговича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний номер 42098368, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зупинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 23 червня 2024 року.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.02.2025.

Суддя О.М. Качанок