Справа № 520/8464/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 лютого 2025 р. справа № 520/8464/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. по справі №520/8464/24 визнано протиправною бездіяльність Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради, яка полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.07.2023р., реєстраційний номер ЗВ-06.07.2023-24792 про надання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради "Про затвердження рішення комісії про відмову у наданні компенсації на відновлення пошкодженого об`єкта нерухомого майна пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації з використанням послуги "єВідновлення" від 01.02.2024р. за №01/37-24;

зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.07.2023р., реєстраційний номер ЗВ-06.07.2023-24792, про надання компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у спосіб, визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення, затвердженим постановою КМУ від 21 квітня 2023 року № 381, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024р. рішення суду від 10.06.2024р. залишено без змін.

09.01.2025р. до суду надійшла заява представника позивача в порядку ст.382 КАС України, в якій він просив зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Департамент житлово-комунального господарства Харківської міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення, грубо, навмисно та свідомо порушує права позивачки.

Ухвалою суду від 10.01.2025р. було прийнято до розгляду заяву, подану в порядку статті 382 КАС України у справі та зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Харківської міської ради, надати до суду докази, а саме: докази виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. по справі №520/8464/24. Для надання витребуваних доказів відповідачу надано три робочих дні з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою суду від 20.01.2025р. встановлено судовий контроль, зобов`язано Департамент житлово-комунального господарства Харківської міської ради протягом 30-ти днів з дня вручення цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. по справі №520/8464/24.

Ухвалу суду від 20.01.2025р. було отримано відповідачем до Електронного кабінету користувача підсистеми Електронний суд 21.01.2025р., що підтверджується відповідною довідкою, сформованою в ЄСІТС.

Станом на 24.02.2025р. звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. по справі №520/8464/24 відповідачем не надано без повідомлення причин.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон №4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до частини 10 статі 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

За приписами частини 3 статті 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Беручи до уваги, що відповідач не надав до суду звіт про виконання рішення суду, з врахуванням встановленому йому місячного строку, а також ураховуючи не зазначення відповідачем жодних поважних причин неподання звіту про виконання судового рішення, суд дійшов висновку встановлення нового строку для подання звіту.

Щодо накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, суд ураховує наступне.

Відповідно до частини 10 ст. 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд виходить з того, що розміри такого штрафу визначено у нормах частини 3 вказаної статті, як спеціальної норми, а саме: від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд бере до уваги, що в даному випадку відповідачу було направлено ухвалу суду про витребування доказів з приводу виконання судового рішення від 10.01.2025р., ухвалу суду про встановлення судового контролю від 20.01.2025р., які відповідачем було отримано засобами ЄСІТС. Однак, відповідачем не було надано звіт про виконання судового рішення, так як і пояснень з приводу неможливості його подання, що свідчить про явну зневагу відповідача до виконання судового рішення, ігнорування законних вимог суду.

Таким чином, ураховуючи поведінку відповідача та з метою його спонукання до виконання вимог суду з надання звіту про виконання судового рішення, суд знаходить за необхідне застосувати до керівника відповідача штраф, передбачений частиною 10 ст. 382 КАС України, у сумі тридцяти прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Відповіді № 1138974 від 21.02.2025р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради () є Топчій Олексій Олександрович (керівник, заступник міського голови - директор Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради).

На підставі викладеного та керуючись статтями 248, 293, 294, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Встановити Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024р. у справі № 520/8464/24, а саме: протягом 30 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Накласти на керівника Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 16, м. Харків, 61003, )- Топчій Олексія Олександровича (керівник, заступник міського голови - директор Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради) , відповідального за виконання рішення, штраф у сумі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 90840, 00 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з Топчій Олексія Олександровича (керівник, заступник міського голови - директор Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 ) 45 420,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять гривень) 00 коп.)

Стягувачем в частині стягнення штрафу у сумі 45 420,00 грн. визначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 (керівник, заступник міського голови - директор Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 45 420,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять гривень) 00 коп.

Стягувачем в частині стягнення штрафу у сумі 45 420,00 грн. визначити Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Григоров