Справа № 240/15875/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/15875/24

категорія 113050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі відповідач, ЦВЛК) про визнання скасування постанови від 16 травня 2024 року №3892 та зобов`язання переглянути і скасувати постанову військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року №127 в частині встановлення причинного зв`язку захворювань із врахуванням висновків суду, прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювань як таких, що пов`язані із захистом Батьківщини та видати відповідний витяг з протоколу засідання ЦВЛК з формулюванням «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами перегляду постанови військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року відповідач, на переконання позивача, протиправно скасував її в бік погіршення його становища. Зауважує, що наданими документами підтверджується, що захворювання, яке виникло до періоду служби у військових частинах, що входять до складу діючої армії, у зазначений період досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Крім того, медичні документи, надані відповідачу, підтверджують виникнення хронічних повільно прогресуючих захворювань у період перебування в діючій армії. Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для прийняття військово-лікарською комісією постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з формулюванням «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Однак, приймаючи 30 січня 2024 року постанову військово-лікарська комісія Військової частини НОМЕР_1 не врахувала відповідних документів та прийняла протиправну постанову, яка підлягає скасуванню. Також наголошує, що постанова ЦВЛК від 16 травня 2024 року №3891 підлягає скасуванню, оскільки зі змісту статті 22 Конституції України вбачається, що звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

10 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зауважує, що позивачем не надано медичних документів: виписок з медичних карт стаціонарного хворого закладів охорони здоров`я до призову на військову службу, картки амбулаторного хворого, виписок із медичних карт стаціонарного хворого закладів охорони здоров`я з приводу лікування захворювань, зазначених у постанові військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року №127, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Наголошує, що у відповідності до підпункту «є» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається в такому формулюванні: «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. Разом з тим, у відповідності до абзацу першого підпункту «ж» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається в такому формулюванні: «Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби. Враховуючи, що представник позивача у позовній заяві власноруч зазначає, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 23 грудня 2022 року по 30 березня 2023 року та при призові на військову службу під час мобілізації на підставі статті 61-б графи ІІ Розкладу хвороб, був визнаний обмежено придатним до військової служби, а також, згідно з Актом дослідження стану здоров`я № 1006 на підставі статті 61-б графи ІІ Розкладу хвороб, був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, на переконання відповідача, слід дійти висновків про правомірність рішення військово-лікарської комісії ЦВЛК про неможливість етіопатогенетично віднести початок розвитку захворювань позивача на період проходження військової служби, як і неможливіть встановити досягнення розвитку, який привів до непридатності позивача до військової служби, у зв`язку із їх фактичною відсутністю або непідтвердження наявними об`єктивними медичними даними. Акцентує увагу, що згідно постанови Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №802/468/17-а, встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з військовою службою є компетенцією військово-лікарської комісії, втручання у ці повноваження судом є недопустимо. Таким чином, військово-лікарській комісії надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв, у тому числі тих, що призвели до смерті, у військовослужбовців та вибір формулювань, в яких приймаються постанови. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Стверджує, що ЦВЛК діяла у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, 28 жовтня 2024 року судом постановлено ухвалу, якою зобов`язано ЦВЛК надати суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання цієї ухвали, з доказами направлення іншій стороні, всі медичні документи на підставі яких було прийнято постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 16 травня 2024 року №3892.

На виконання вимог зазначеної ухвали відповідач надав витребувані судом документи.

За результатами ознайомлення з такими документами позивач надав додаткові пояснення, в яких зауважує, що серед документів, на підставі яких було прийнято постанову ЦВЛК від 16 травня 2024 року № 3892 відсутні будь-які медичні документи, на підставі яких можна було б встановити (визначити) стан здоров`я позивача до моменту мобілізації та під час мобілізації для подальшого співставлення зі станом здоров`я, який він мав на час звільнення з військової служби. Згідно з абзацом 13 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України ЦВЛК має право: запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи. Відповідно до абзацу 2 пункту 21.22 глави 21 розділу II названого Положення штатні ВЛК також проводять розшук додаткових документів та надають консультації з питань визначення причинного зв`язку захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби. При цьому, відповідачем не направлялось прохання позивачу з метою отримання всіх документів, яких очевидно що не вистачало, для можливості прийняття обґрунтованого рішення. Відтак, на переконання позивача, вбачається упередженість та недобросовісне виконання обов`язків членами ЦВЛК. При цьому, дослідивши документи надані до позову, можна відслідкувати наскільки сильно та негативно змінився стан здоров`я позивача саме за час проходження військової служби та виконання бойових завдань з грудня 2022 року до 30 березня 2023 року та встановити факт, що захворювання, яке виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призвів до непридатності до військової служби.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року поновлено провадження у справі.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що у період з 23 грудня 2022 року по 30 березня 2023 року позивач проходив військову службо по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_2 .

30 січня 2023 року військово-лікарська комісія Військової частини НОМЕР_1 за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_2 від 13 січня 2023 року провела медичний огляд з метою визначення ступені придатності до військової служби ОСОБА_1 .

У свідоцтві про хворобу №127 комісія зазначила: «Наслідки закритої травми (2017 рік анамнестично) лівого гомілково-стопного суглобу, лікований оперативно (2017 рік анамнестично): МОС латеральної та медіальної кісточок лівого гомілково-ступневого суглобу пластиною та гвинтами у вигляді посттравматичного деформуючого артрозу ІІІ ступеню лівого гомілково-ступневого суглобу з наявністю металоконструкції зі значним порушенням функції. Гіпертонічна хвороба І стадії. СН 0. Ангіопатія сітківки обох очей, пресбіопія» Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби та на підставі статті 61-а графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві (додаток 1 до Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України) непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Уважаючи таку постанову протиправною 30 травня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву до ЦВЛК з проханням переглянути питання про причинний зв`язок захворювання в частині «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

Листом від 21 червня 2024 року №598/6/14093 ЦВЛК повідомила позивача про розгляд його звернення, до якого додала витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії ЦВЛК від 16 травня 2024 року №3892.

Згідно зазначеного витягу постанову військово-лікарської комісії ЦВЛК про причинний зв`язок діагностованих захворювань прийнято у формулюванні: «Травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби», «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби».

Уважаючи такі постанови протиправними, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2232-XII).

Частинами 1, 2 статті 1 Закону України №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 названого Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частинами 1, 2 статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року №2801-ХІІ військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною 2 статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно абзацу 7 пункту 1.3 названої глави основним завданням військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2.2 названої глави штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону.

Згідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 закріплено право ЦВЛК розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Підпункт 2.3.5 названого пункту передбачає, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Розглядаючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, суд уважає за необхідне зауважити, що постанова військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року відмінена постановою ВЛК ЦВЛК від 16 травня 2024 року №3892. З огляду на зазначене суд не знаходить правових підстав для надання правової оцінки постанові, яка втратила свою чинність на момент розгляду справи судом.

Надаючи правову оцінку постанові ВЛК ЦВЛК від 16 травня 2024 року №3892, суд зауважує на таке.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України закріпленій у главі 21 розділу ІІ Положення №402.

Пунктом 21.2 цієї глави, на момент проходження позивачем ВЛК Військової частини НОМЕР_1 , передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби штатні ВЛК.

На момент прийняття оскаржуваної постанови ЦВЛК зазначений пункт передбачає, що причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК» і ЛЛК та за потреби штатні ВЛК.

Згідно підпунктів «ґ» та «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, у редакції на момент складення постанови ВЛК В/ч НОМЕР_1 ,

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Суд звертає увагу, що постанова ВЛК В/ч НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року приймалася без урахування інформації про те, що ОСОБА_1 у період з 23 лютого по 17 березня та з 22 по 28 березня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Також суд зауважує, що після оформлення 30 січня 2023 року ВЛК В/ч НОМЕР_1 постанови у формі свідоцтва про хворобу №127, під час перебування в складі В/ч НОМЕР_2 під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України був госпіталізований до кардіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, Н1. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 3.

При цьому в постанові ВЛК від 30 січня 2023 року зазначено про захворювання «Гіпертонічна хвороба І стадії».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до відповідача з заявою про перегляд зазначеної вище постанови ВЛК, позивач надав додаткові документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я під час проходження служби та не були наявні у ВЛК під час прийняття оскаржуваної постанови.

Здійснюючи правовий аналіз витягу з протоколу засідання штатної ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 16 травня 2024 року №3892, суд уважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як зазначено у названому протоколі, травма особи, звільненої з військової служби, ОСОБА_1 , 1973 року народження: «Наслідки закритої травми (2017 рік анамнестично) лівого гомілково-стопного суглобу, лікований оперативно (2017 рік анамнестично): МОС латеральної та медіальної кісточок лівого гомілково-ступневого суглобу пластиною та гвинтами у вигляді посттравматичного деформуючого артрозу ІІІ ступеню лівого гомілково-ступневого суглобу з наявністю металоконструкції зі значним порушенням функції», що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією травма, НІ, не пов`язана з проходженням військової служби».

Водночас вирішено постанову ВЛК про причинний зв`язок зазначеної травми за свідоцтвом про хворобу ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року № 127 відмінити.

Перш за все суд зауважує, що згідно постанови ВЛК від 30 січня 2023 року №127 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 61-а графи ІІ Розладу хвороб.

Згідно зазначеної статті включено: артрози та інші ураження суглобів М15-М19, М22-М25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин М60-М79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча; остеопатії і хондропатії М80-М94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща).

Підпункт «а» цієї статті передбачає наявність зазначених захворювань зі значними порушеннями функцій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підставою для визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, було саме діагностування «посттравматичного деформуючого артрозу ІІІ ступеню лівого гомілково-ступневого суглобу з наявністю металоконструкції зі значним порушенням функції».

Суд зауважує, що отримання травми, яка у подальшому лікувалася МОС (металоостеосинтез) латеральної та медіальної кісток лівого гомілково-ступневого суглобу пластиною та гвинтами, не обумовлювало прийняття 30 січня 2023 року постанови ВЛК В/ч НОМЕР_1 про придатність до військової служби, а тому зміна такої в частині, що саме травма, ні не пов`язана з проходженням військової служби, на переконання суду, є безпідставною.

Додатково суд звертає увагу, що Розлад хвороб передбачає окрему статтю для визначення придатності до військової служби за наявності переломів, зокрема, статтю 78, яка включає травми верхніх та нижніх кінцівок S40-S99 (переломи кісток, травматичне пошкодження кровоносних судин, невилучені металеві конструкції), переломи ребер, грудини, лопатки, ключиці, переломи кісток тазу.

Жодних застережень щодо статті Розладу хвороб, на підставі якої позивач визнаний непридатний до військової служби, відповідач у оскаржуваній постанові не зробив.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до Положення №402 ЦВЛК не мала правових підстав відміняти постанову ВЛК про причинний зв`язок травми за свідоцтвом про хворобу ВЛК В/ч НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року №127, оскільки така не встановлювала такий зв`язок для травми, а визначала його для захворювання.

Здійснюючи аналіз висновку ЦВЛК про те, що захворювання: Аневризма бульбарного (55 мм) та висхідного (53 мм) відділів аорти.Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ст., ризик 4. Гіпертензивне серце (концентрична гіпертрофія ЛШ). СН ІІА зі збереженою ФВ 61%. NYHA ІІ. Аортосклероз. Атеросклероз брахіоцефальних артерій (30% правої ЗСА, та лівої ВСА, 45-50% правої ВСА, 60-65% лівої ВСА). ХХН ІІІ-а (ШКФ СКД-ЕРІ 46мл/хв./1,73 м2), що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією ні, не пов`язані з проходженням військової служби, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідності до підпункту «є» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається в такому формулюванні: «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Разом з тим, у відповідності до абзацу 1 підпункту «ж» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймається в такому формулюванні: «Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.

Посилаючись на наведені положення, відповідач, ураховуючи, що представник позивача у позовній заяві власноруч зазначає, що останній проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 23 грудня 2022 року по 30 березня 2022 року та що при призові на військову службу під час мобілізації, на підставі статті 61-б графи ІІ Розкладу хвороб, був визнаний обмежено придатним до військової служби, а також, згідно з Актом дослідження стану здоров`я № 1006 на підставі статті 61-б графи ІІ Розкладу хвороб, був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, дійшов висновку про неможливість етіопатогенетично віднести початок розвитку захворювань позивача на період проходження військової служби, як і неможливіть встановити досягнення розвитку, який привів до непридатності його до військової служби, у зв`язку із їх фактичною відсутністю або непідтвердження наявними об`єктивними медичними даними.

Тим часом, згідно підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, у редакції на момент прийняття оскаржуваної постанови, «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».

Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.

Як установлено судом та визнають сторони у справі, на момент призову позивача на військову службу, на підставі статті 61-б графи ІІ Розкладу хвороб він був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Підпункт «б» названої статті передбачав наявність визначених у ній хвороб з помірними порушеннями функцій.

Тим часом на момент звільнення позивача зі служби хвороба, визначена у статті 61 Розладу хвороб вже була зі значними порушеннями функцій, що і обумовило висновок ВЛК про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку.

Отже, згідно саме підпункту «є» пункту 21.5 захворювання «деформуючий артроз ІІІ ступеню лівого гомілково-ступеневого суглобу … із значним порушенням функцій», що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Як убачається з картки №1265 медичного огляду військовозобов`язаного ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30 вересня 2022 року терапевтом зроблений висновок про придатність позивача до військової служби. Будь-яких застережень щодо наявності підвищеного артеріального тиску названа картка не містить.

Згідно постанови ВЛК від 30 січня 2023 року позивачу діагностовано «гіпертонічну хворобу І стадії».

Під час проходження військової служби та виконуючи під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач був госпіталізований до кардіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Слов`янської міської ради «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, Н1. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик 3.

У оскаржуваній позивачем постанові відповідач зазначив наявність захворювання «Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ст., ризик 4.».

Отже, наданими позивачем документами підтверджується виникнення у нього саме під час проходження військової служби гіпертонічної хвороби, що спростовує твердження відповідача про неможливість етіопатогенетично віднести початок розвитку такого захворювання позивача на період проходження військової служби.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 806/526/16 зазначив: «у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.».

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, оскільки це потребує спеціальних знань медицини.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності або непридатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 та від 12 лютого 2021 року у справі №820/5570/16.

Ураховуючи наведену практику Верховного Суду, при розгляді цієї справи суд зосереджує увагу на дотриманні відповідачем процедури прийняття оскарженої постанови ЦВЛК, оформленої протоколом №3892 від 16 травня 2024 року.

Відповідно до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з абзацом 13 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України ЦВЛК має право: запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи. Відповідно до абзацу 2 пункту 21.22 глави 21 розділу II названого Положення штатні ВЛК також проводять розшук додаткових документів та надають консультації з питань визначення причинного зв`язку захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби.

Стверджуючи про неможливість етіопатогенетично віднести початок розвитку захворювання позивача на період проходження військової служби, відповідач не надав суду доказів на підтвердження вчинення ним дій, направлених на реалізацію наведених вище приписів Положення №402.

Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду справи судом установлено, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без дотримання вимог пунктів 3, 5, 6, 7 та 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Наведене обумовлює прийняття судом рішення про визнання її протиправною та скасування.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання ЦВЛК прийняти рішення про встановлення причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 , як таких, що пов`язані із захистом Батьківщини ц формулюванні Захворювання, Так, пов`язані із захистом Батьківщини», суд зауважує на таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Відповідно до пункту 2.1 глави 1 розділу І Положення №402 проведення військово-лікарської експертизи віднесено до виключних повноважень ВЛК.

Таким чином, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, керуючись статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи вище наведені висновки суду в частині порушення відповідачем пунктів 3, 5, 6, 7 та 8 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд уважає за необхідне зобов`язати ЦВЛК повторно провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вище наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 16 травня 2024 року №3892.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

24.02.25