Справа № 120/6166/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 лютого 2025 р. Справа № 120/6166/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави до Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави (далі - позивач) з адміністративним позовом до Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що за результатами опрацювання матеріалів щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді виявлено факт протиправної бездіяльності Теплицької селищної ради, що полягає у не набутті права власності на зрошувальну систему колишньої Степанівської сільської ради Теплицького району площею 122 га довжиною трубопроводу 2,091 км.

Ухвалою від 15.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначає, що 27.05.2024 комісією здійснено обстеження земельної ділянки на якій, ймовірно розташовувалась зрошувальна система, проте в ході обстеження зрошувальна система не виявлена. Тому, селищна рада звернулася до ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про розшук майна зазначеного у акті приймання від 18.03.2004.

В свою чергу, прокурором подано відповідь на відзив, в якому останній вказав на необґрунтованість доводів сторони відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою від 05.02.2025 витребувано додаткові докази у відповідача.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано копію відповіді відділення поліції від 12.06.2024.

Вивчивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Згідно інформації, наданою Басейновим управлінням водних ресурсів річки Південний Буг № 856/05 від 06.06.2023, Степанівській сільській раді 18.03.2004 передано Кивачівську зрошувальну систему, що розташована на території с. Степанівка Гайсинського району Вінницької області, площею 122 га, довжиною трубопроводу 2,091 км, що також підтверджується актом приймання-передачі.

Згідно акта приймання-передачі внутрішньо-господарської зрошувальної системи від 18.03.2004 до складу об`єкта передачі входять магістральні та інші провідні труби довжиною 2,091 км (сталеві - 496 м, асбестовоцементні - 1595 м) на суму 27525 грн, що розташовані на площі 122 га.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІX, яка набрала чинності 19.07.2020, у зв`язку з реорганізацією та утворенням нових територіальних одиниць на території Вінницької області, з поміж інших, ліквідовано Теплицький район, однак утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин), у складі територій до якого також увійшла Теплицька територіальна громада, на території якої розташовувалась Степанівська сільська рада.

Таким чином, Теплицька селищна рада Гайсинського району є правонаступником усіх прав та обов`язків Степанівської сільської ради.

Відповідно до інформації Теплицької селищної ради № 1038 від 19.05.2023 на балансі селищної ради Кивачівська зрошувальна система, що розташована на території с. Степанівка Гайсинського району Вінницької області, площею 122 га, довжиною трубопроводу 2,091 км, не перебуває. Також селищною радою повідомлено, що нею не вживались дії, спрямовані на набуття права власності на вказану меліоративну зрошувальну систему.

Із цього слідує, що право власності на указані об`єкти за органом місцевого самоврядування не зареєстровані.

Крім того, відповідно до листа №4351/207/01-2024 від 12.06.2024 відділенням поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснено перевірку фактів викладених у зверненні Теплицької селищної ради про розшук майна зазначеного у акті приймання від 18.03.2004. Так, проведеними заходами, у тому числі під час спілкування та опитування членів комісії, ясі були присутні під час прийому передачі (акт прийому-передачі в/г зрошувальної системи від 18.03.2004) внутрішньогосподарської зрошувальної системи с. Степанівка встановлено, що вказана зрошувальна система розташована між населеними пунктами Степанівка та Карабелівка, та пролягає, перпендикулярно автодорозі із сполученням смт. Теплик - м. Гайсин, складовою вказаного зрошувальної системи являється накопичувальний басейн, який станом на теперішній час знаходиться у цілісному стані та в ході огляду якого виявлено ц/а труби діаметром 200, через які здійснювалась подача води, додатково встановлено місце забору води та місце розташування насосної станції, яка також являлась складовою вказаної зрошувальної системи, що розташовувалась на березі водойми за с. Степанівка. Встановити наявність чи відсутність металевих труб діаметром 200 мм не представилось можливим у зв`язку із їх заглибленням у землі.

Таким чином вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у безпідставному зволіканні в оформленні правовстановлюючих документів на майно, що належить територіальній громаді, прокурор з метою захисту інтересів держави звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Положенням частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону № 280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР вказано, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Відповідно до статті 29 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За частиною другою статті 60 Закону № 280/97-ВР підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст. 60 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частини 8 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 № 2114-XII (далі - Закон № 2114-XII) об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 № 1253 (далі - Порядок) об`єктами передачі згідно з цим Порядком, зокрема, є: внутрішньогосподарські меліоративні системи - внутрішньогосподарська меліоративна мережа з об`єктами інженерної інфраструктури, що не підлягали паюванню в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що ініціаторами передачі об`єктів у комунальну власність можуть бути місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства-правонаступники, на балансі яких перебувають об`єкти.

Передача здійснюється за рішенням комісії з питань передачі об`єктів у комунальну власність та оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку. При цьому право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі (п. 5, 7 Порядку).

Згідно пункту 9 Порядку орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня підписання акта приймання-передачі повідомляє про приймання-передачу об`єктів органи державної статистики, державної податкової служби, фінансові органи. У цей же строк орган місцевого самоврядування зобов`язаний закріпити своїм рішенням зазначені об`єкти за відповідним підприємством (організацією) на праві повного господарського відання (оперативного управління).

Виходячи з аналізу розпорядження Теплицької районної державної адміністрації №461 від 25.12.2003, ініціатором передачі зрошувальної системи в с. Степанівки виступала Теплицька районна державна адміністрація на виконання доручення Вінницької обласної державної адміністрації.

Щодо не включення до складу комісії представника ТОВ «Урожай», то суд зауважує, що у відповідності до Порядку, не встановлено обов`язку включення до складу комісії представника підприємства, про передачу майна якого вирішується питання.

Також, з акту приймання-передачі вбачається, що Степанівський сільський голова своїм підписом та печаткою засвідчив прийняття зрошувальної системи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, Теплицькою селищною радою, як правонаступником Степанівської сільської ради, право власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу з об`єктами інженерної інфраструктури не реєструвалося.

При цьому суд враховує, що право власності на спірний об`єкт виходячи з п. 7 Порядку виникло у Степанівської сільської ради, правонаступником якої є Теплицькою селищною рада, саме з дати підписання акта приймання-передачі внутрішньогосподарської зрошувальної системи. А відтак висновки відповідача, не спростовують приналежності даного майна відповідній територіальній громаді.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 4 статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно статті 1 Закону України «Про меліорацію земель» меліоративна система - технологічно цілісна інженерна інфраструктура, що включає в себе такі окремі об`єкти, як меліоративна мережа каналів, трубопроводів (зрошувальних, осушувальних, осушувально-зволожувальних, колекторно-дренажних) з гідротехнічними спорудами і насосними станціями, захисні дамби, спостережна мережа, дороги і споруди на них, взаємодію яких забезпечує управління водним, тепловим, повітряним і поживним режимом ґрунтів на меліорованих землях.

З урахуванням наведеного, об`єкти меліоративних систем мають всі ознаки нерухомої речі, а відтак щодо них має здійснюватися державна реєстрація речових прав.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно з статтею 2 № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

В свою чергу статтею 31-7 Закону № 1952-IV визначено особливості державної реєстрації прав на меліоративну мережу або складові частини меліоративної мережі. Так, для проведення державної реєстрації прав власності на меліоративну мережу організації водокористувачів подаються:

1) рішення центрального органу виконавчої влади, що здійснює відповідно до закону функції з управління відповідними об`єктами державної власності, та/або органу місцевого самоврядування про передачу у власність організації водокористувачів об`єктів інженерної інфраструктури міжгосподарських та/або внутрішньогосподарських меліоративних систем та/або мереж;

2) акт приймання-передачі організації водокористувачів об`єктів інженерної інфраструктури міжгосподарських та внутрішньогосподарських меліоративних систем та/або мереж.

У разі належності речових прав на окремі складові частини (об`єкти) меліоративної мережі різним особам до Державного реєстру прав вносяться відомості про таких осіб та код (номер) відповідних складових частин (об`єктів) меліоративної мережі згідно з відомостями Державного земельного кадастру.

Отже, враховуючи, що Теплицька селищна рада є органом уповноваженим здійснювати управління комунальним майном на території відповідної територіальної громади, то саме на неї покладено обов`язок по вжиттю заходів, спрямованих на оформлення та державну реєстрацію права власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу з об`єктами інженерної інфраструктури на території колишньої Степанівської сільської ради (правонаступником якої є відповідач).

При цьому, як з`ясовано судом, Теплицька селищна рада, як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальної громади відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, не здійснювала жодних юридично значимих дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу, що свідчить про бездіяльність відповідача, яку виходячи з обставин справи слід визнати протиправною.

В даному випадку суд погоджується з доводами прокурора про те, що взяття у комунальну власність територіальної громади внутрішньогосподарської меліоративної мережі на території колишньої Степанівської сільської ради надасть можливість ефективного вирішення питань збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, передачі в оренду шляхом укладення відповідних договорів, забезпечивши збереження та належну експлуатацію, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, пов`язаних з водним фактором, створення сприятливого водного режиму ґрунтів для вирощування сільськогосподарських культур.

Таким чином враховуючи встановлені по справі обставини суд доходить висновку, що Теплицьку селищну раду належить зобов`язати вчинити дії спрямовані на набуття права власності на зрошувальну систему колишньої Степанівської сільської ради Теплицького району, площею 122 га довжиною трубопроводу 2,091 км.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином системно проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку основним доводам сторін з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не залучались свідки та не проводились експертизи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області щодо не набуття права власності на зрошувальну систему колишньої Степанівської сільської ради Теплицького району, площею 122 га довжиною трубопроводу 2,091 км.

Зобов`язати Теплицьку селищну раду Гайсинського району Вінницької області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на зрошувальну систему колишньої Степанівської сільської ради Теплицького району, площею 122 га довжиною трубопроводу 2,091 км.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Гайсинська окружна прокуратура Вінницької області (вул. Волонтерів, 15А, м. Гайсин, Вінницька область, )

Відповідач: Теплицька селищна рада Гайсинського району Вінницької області (вул. Незалежності, 25, смт. Теплик, Вінницька область, 23800, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна