Справа № 260/6965/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року м. Ужгород№ 260/6965/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи станочницею другого розряду лісопильно-розкроєчного цеху ОСОБА_1 з 14.04.1984 року по 24.02.2003 року на підприємстві Тересвянський ДОК, який зазначений в п. 3 та 4 трудової книжки НОМЕР_1 , на ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області врахувати до страхового стажу вищевказані періоди, здійснити перерахунок пенсії та виплатити безпідставно зупинену пенсію з моменту її призначення.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку їй було призначено пенсію за віком з урахуванням стажу роботи з 14.04.1984 по 24.02.2003 на підприємстві Тересвянський ДОК. Однак в подальшому після проведення перевірки достовірності видачі підтверджуючих документів про стаж такий період трудової діяльності був протиправно самостійно виключений відповідачем з її страхового стажу. Окрім того, до стажу не було зараховано також догляд за дитиною ОСОБА_3 через розбіжність у свідоцтві про народження в частині відомостей про матір. Отже, за наслідками перегляду розрахунку стажу роботи відповідачем було встановлено відсутність достатнього страхового стажу для призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим зупинено виплату пенсії. Вказане рішення відповідача вважає протиправним, оскільки відомості трудової книжки є достатніми для зарахування певного періоду роботи до страхового стажу особи. В свою чергу відсутність певних відомостей в архівному відділу не може бути підставою для виключення таких періодів зі страхового стажу.

03 грудня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов №0700-0902-8/72381 від 02.12.2024, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що за результатами проведеної перевірки первинного призначення позивачу пенсії було переглянуто розрахунок її стажу роботи, а саме без врахування періоду роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК» з огляду на неможливість його підтвердження за відсутності первинних документів. При цьому звернуто увагу на те, що у поданих товариством відомостях про застраховану особу позивач не значиться. Також не було зараховано догляд за дитиною через наявну розбіжність у свідоцтві про народження в частині зазначення імені матері.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду поданих документів рішенням №70 від 25.12.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з урахуванням страхового стажу 29 років 8 місяців 15 днів. При цьому до такого було враховано період роботи з 14.04.1984 по 30.06.2000 в Тересвянському ДОК.

24 січня 2024 року ГУ ПФУ в Закарпатській області провело перевірку архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації щодо стажу роботи та заробітної плати у ВАТ «Тересвянський ДОК» за період з 14.04.1984 по 24.02.2003 для обчислення пенсії гр. ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом №0700-1002-1/342. Так, за результатами перевірки стажу роботи та заробітної плати ОСОБА_1 встановлено неможливість перевірки наказу про прийом на роботу, оскільки такий на зберігання не надходив. За 2003 рік в наказах про звільнення працівників №8 к/а та №8д від 24.02.2003 ОСОБА_1 не значиться. В наданих для перевірки книгах заробітної плати за 1984 1987 роки ОСОБА_1 не значиться, а за період з 1988 по 2003 такі в архівний відділ на зберігання не поступали.

З огляду на зазначені результати перевірки ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснило перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 та встановило, що такий становить 20 років 11 місяців 4 днів.

У зв`язку з недостатністю наявного страхового стажу для призначення пенсії за віком ГУ ПФУ в Закарпатській області припинило виплату пенсії ОСОБА_1 та листом №0700-0503-8/14217 від 28.02.2024 повідомило про необхідність повернення переплати пенсії за період з 04.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 4796,13 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Під «страховим стажем» згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок).

П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала, в тому числі трудову книжку НОМЕР_2 від 12.04.1982, в якій наявні відомості про трудову діяльність ОСОБА_1 (в частині спірного періоду), зокрема, щодо прийняття 14 квітня 1984 року на роботу верстатницею 2 розряду в ЛРЦ в Тересвянський ДОК та звільнення з такої 24.02.2003.

Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи. Відповідні записи завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства.

Жодних зауважень до вказаних відомостей трудової книжки відповідач не заявляє.

Неможливість зарахування такого періоду роботи до страхового стажу позивачу пояснює виключно відсутністю відповідних підтверджуючих документів на архівному зберіганні.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а також їх передачі на архівне зберігання, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

Стосовно доводів відповідача в частині відсутності індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону №1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 10, 12 ст. 20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, на підставі проведеного правового аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини суд дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

В свою чергу органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Тому наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у періоди роботи позивача не є підставою для незарахування до страхового стажу періоду її роботи, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верхового Суду 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/437/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 09.10.2020 у справі №341/460/17.

У зв`язку з вищенаведеним суд вважає правомірними позовні вимоги щодо необхідності зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 14.04.1984 року по 24.02.2003 року на підприємстві Тересвянський ДОК, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 , до її страхового стажу.

Враховуючи те, що при первинному призначенні ОСОБА_1 пенсії з врахуванням страхового стажу на підприємстві Тересвянський ДОК орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про його достатність для призначення пенсії, суд вважає за можливе задовольнити позов також в частині зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії з моменту зупинення 04 грудня 2023 року.

Хоча в тексті позовної заяви позивач звертає увагу на факт не зарахування до її страхового стажу періоду догляду за дитиною, однак позовна вимоги щодо врахування такого стажу окремо не заявляється.

При розгляді даної адміністративної справи суд враховує норми ч. 3 ст. 9 КАС України, відповідно до якої кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд в даному випадку не вбачає підстав для виходу в цій частині за межі позовних вимог, оскільки спірний в даній адміністративній справі страховий стаж на підприємстві Тересвянський ДОК перекликається з періодом догляду за дитиною, а отже зарахування такого та зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії є достатнім способом захисту порушених прав.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 14.04.1984 року по 24.02.2003 року на підприємстві Тересвянський ДОК, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 14.04.1984 року по 24.02.2003 року на підприємстві Тересвянський ДОК, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , поновити виплату раніше призначеної пенсії з моменту зупинення та здійснити виплату з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Стягнути із бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) 1212,00 грн. (Одна тисяча двісті дванадцять гривень 00 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін