Справа № 440/15441/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15441/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовцю, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати позивача, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 має ІІ групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду, при цьому через відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, позивач, який є єдиним найближчим родичем, має здійснювати догляд за матір`ю та забезпечувати їй належний догляд. 10.12.2024 позивачем подано рапорт командиру 11 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу» разом завіреними належним чином копіями документів, що підтверджують його право на звільнення з військової служби, однак відповідач листом від 11.12.2024 відмовив у задоволенні рапорту, чим порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та права позивача.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 66 - 68/ представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що всупереч положенням пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також положенням п.3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17.04.2019 року, позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності здійснювати постійний догляд за одним зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи. Додані лист Полтавського міського центру соціальних служб від 18.09.2024 року та висновок оцінки потреби сім`ї від 18.09.2024 року не є документами встановленого зразка, тобто не є висновком МСЕК чи ЛКК, який підтверджує необхідність здійснювати постійний догляд за одним зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії наказів щодо проходження служби ОСОБА_1 (в тому числі, але не виключно, щодо прийняття на службу, переміщення на посадах тощо), рапорту ОСОБА_1 про звільнення з усіма доданими документами, рішення за наслідками розгляду рапорту, усіх документів, врахованих під час його прийняття /а.с. 57/.

Ухвалою суду від 25.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії /а.с. 59 -60/.

Ухвалою суду від 29.01.2025 повторно витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії наказів щодо проходження служби ОСОБА_1 (в тому числі, але не виключно, щодо прийняття на службу, переміщення на посадах тощо), рапорту ОСОБА_1 про звільнення з усіма доданими документами, рішення за наслідками розгляду рапорту, усіх документів, врахованих під час його прийняття /а.с. 63/.

Ухвалою суду від 06.02.2025 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про поновлення встановленого судом строку для подання відзиву на позовну заяву - задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку на подання відзиву у справі №440/15441/24. Продовжено відповідачу строк подання відзиву до 05.02.2025. Прийнято до розгляду відзив Військової частини НОМЕР_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 96/.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 05.06.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією дубліката військового квитка серії НОМЕР_3 /а.с. 17, зворотній бік - 20/.

Так, згідно з Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2024 № 162 військовослужбовця за призовом прапорщика ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби із військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , з 5 червня 2024 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.06.2024 № 169-РС на посаду командира 3 штурмового відділення командира машини 2 штурмового взводу 11 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону вирішено вважати таким, що з 5 червня 2024 року приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою /а.с. 70/.

Наказом командира Військової частини від 30.08.2024 № 250 військовослужбовця за призовом штаб-сержанта ОСОБА_1 визнано таким, що 30 серпня 2024 року справи та посаду здав та призначений в розпорядження командира частини /а.с. 70, зворотній бік/.

Відповідно до Наказу командира Військової частини від 31.08.2024 № 251 військовослужбовця за призовом штаб-сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира частини, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.08.2024 № 261-РС на посаду командира 3 штурмового відділення-командира машини 2 штурмового взводу 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону вирішено вважати таким, що 31 серпня 2024 року приступив до прийому справ та посади, цього ж числа прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою /а.с. 71/.

10.12.2024 ОСОБА_1 подав рапорт командиру 11 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону, в якому просив клопотання перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через такі сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті, а саме, за підставою, передбаченою абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду за висновком № 667 від 16.08.2024 лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (форма № 080-4/о). Вказав, що не бажає проходити службу у військовому резерві /а.с. 72/.

Вказаний рапорт зареєстровано у Військовій частині НОМЕР_1 10.12.2024 за вх. № 13477/п.

До рапорту позивачем додано такі документи /а.с. 73 92/:

1) копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 535781;

2) копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1011 ОСОБА_2 ;

3) копію висновку № 667 від 16.08.2024 лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (форма 080-4/о) про порушення функції організму, через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі;

4) копію консультативного висновку спеціаліста від 13.08.2024 КП «Полтавської центральної районної клінічної лікарні Полтавської міської ради»;

5) копію довідки Полтавського міського центру соціальних служб від 18.09.2024 № 01.2-05/1849;

6) копію висновку оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_2 ;

7) копію акту оцінки потреб сім 'ї/особи ОСОБА_2 ;

8) копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян шодо актового запису про шлюб;

9) копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян шодо актового запису про народження;

10) копію довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 01-16-03.7-05/65 від 28.08.2024;

11) копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ;

12) копію паспорту ОСОБА_2 ;

13) копію картки платника податків ОСОБА_2 ;

14) копію паспорта ОСОБА_1 ;

15) копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

16) копію картки платника податків ОСОБА_1 .

За результатами розгляду рапорту Військова частина НОМЕР_1 листом від 11.12.2024 № 0501/2/1/212 повідомила, що до рапорту не додано усіх документів, що підтверджують підстави для звільнення через сімейні обставини, тому командування військової частини НОМЕР_1 не має змоги задовольнити рапорт на звільнення з військової служби за сімейними обставинами /а.с. 93/. При цьому у листі процитовано положення пп. 27 п. 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, абзацу 6 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 12.06.2013 р., підпункту 1 пункт 11 Положення прo медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009.

Не погодившись із діями військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу вимог статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Водночас відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Частина 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначає такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 строк дії воєнного стану продовжувався і діє по даний час.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон №389-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, за наявності яких військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Зокрема, згідно з абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

За змістом пункту 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пунктом 31 Статуту визначено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з пунктом 12.11. розділу XІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454 (далі - Інструкція №170, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

У свою чергу відповідно до пп. 27 пункту 5 додатку 19 до Інструкції № 170 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:

у разі необхідності здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи, за умови, що така особа є членом сім`ї військовослужбовця першого ступеня споріднення та відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють постійний догляд;

для особи, яка зайнята доглядом,- документи, що підтверджують родинні зв`язки з цією особою, та документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду,- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною військовослужбовець має довести такі факти:

- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;

- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи, відсутні), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або наявність інших поважних причин здійснюється шляхом подання військовослужбовцем, який не висловив бажання продовжувати військову службу, рапорту та документів, які підтверджують наявність правових підстав для звільнення його з військової служби, і такий рапорт має бути адресований вищій посадовій особі.

Верховним Судом у постанові від 26 червня 2024 року у справі №420/23353/23 зазначено, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Як свідчать встановлені у справі обставини, позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби необхідністю у здійсненні постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду.

Проте відповідач листом від 11.12.2024 № 0501/2/1/212 відмовив позивачу у звільненні з військової служби з посиланням на те, що до рапорту не додано усіх документів, що підтверджують підстави для звільнення через сімейні обставини.

Надаючи оцінку діям відповідача, суд зазначає таке.

Із змісту довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 535781, яка була додана до рапорту позивача про звільнення з військової служби, судом встановлено, що матері позивача ОСОБА_2 дійсно встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безстроково /а.с. 73/.

Таким чином, позивачем доведено факт наявності у його матері інвалідності ІІ групи, що вимагається абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», і що відповідачем в ході судового розгляду справи не заперечувалось.

Щодо документів, що підтверджують необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи, суд бере до уваги, що Верховний Суд у своїх постановах від 11 квітня 2023 року (справа №420/16689/23) та від 21 лютого 2024 року (справа №120/1909/23) звертав увагу на недосконалість та неузгодженість термінів та понять в нормативно-правових актах стосовно питання, яким документом підтверджується необхідність здійснення постійного догляду та який орган має право видавати цей документ.

Так, аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачених Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, Верховний Суд дійшов висновку про те, що така комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності. Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, Верховний Суд вказав, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

З урахуванням наведеного суд вважає, що необхідність здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, повинна бути підтверджена на вибір заявника (військовослужбовця) відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як вбачається зі змісту висновку ЛКК № 667 від 16 серпня 2024 року, виданого КП «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області» про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о), доданого до рапорту, ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує отримання послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, тобто потребує постійного стороннього догляду /а.с. 75, зворотній бік/.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем не подано висновку МСЕК чи ЛКК, який підтверджує необхідність здійснювати постійний догляд за одним зі своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка).

Факт того, що у матері позивача, яка є особою з інвалідністю ІІ групи відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею, позивачем підтверджено, висновком оцінки потреб сім`ї (додаток до Акта оцінки потреб сім`ї/особи), листом Полтавського міського центру соціальних служб від 18.09.2024 № 01.2-05/1849, в якому зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає з сином ОСОБА_1 , інших повнолітніх членів сім`ї першого чи другого споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за інвалідом, не має /а.с. 76, зворотній бік 80/, копіями повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян шодо актового запису про шлюб ОСОБА_2 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 /а.с. 80 -84/, довідкою про склад сім`ї від 28.08.2024 /а.с. 84, зворотній бік/, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (чоловіка ОСОБА_2 ) /а.с. 85/.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що позивачем до рапорту надані всі необхідні документи, які вимагаються при звільненні з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232, суд приходить до висновку, що позивач має право на звільнення з військової служби із зазначених ним підстав, проте таке право відповідачем було порушено.

Отже, дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби не ґрунтуються на вимогах законодавства, вчинені без урахування усіх істотних обставин, а тому підлягають визнанню протиправними.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд враховує, що порушені права позивача підлягають захисту у спосіб, який гарантував би повне їх відновлення та унеможливив би подальше звернення до суду.

Таким чином суд вважає за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовцю, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол