Справа № 822/1780/18
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1780/18
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.10.2016 №/1199, від 31.10.2016 №/1199, від 31.10.2016 №/1197, від 31.10.2016 №/1198, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 31.10.2016 №Ф-51-, рішення від 31.10.2016 №/1195 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивач не погоджується із висновками акта перевірки, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу та рішенням про застосування штрафних санкцій, вважає їх такими, що прийняті всупереч нормам податкового законодавства, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Податковий орган в свою чергу вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України, у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням від 23.07.2018, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018, Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .

Постановою від 26.10.2023 Верховний Суд задоволив частково касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 скасував, справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд.

Хмельницький окружний адміністративний суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер , основний вид економічної діяльності - штукатурні роботи, у перевіряємий період був платником єдиного соціального внеску, єдиного податку та військового збору.

На адресу відповідача надійшла заява від громадянина ОСОБА_2 від 02.09.2016, де вказано, що заявник та ще троє громадян: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працювали у ФОП ОСОБА_1 та виконували оздоблювальні роботи без оформлення трудових правовідносин. Виконували оздоблювальні роботи житлового будинку по АДРЕСА_1 .

На підставі підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04.10.2016 №1122 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.04.2016 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складений акт від 17.10.2016 №2968/22-25-13-04/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані такі порушення вимог податкового законодавства, зокрема:

- підпункту 168.1.1 пункту 168.1, підпунктів 168.4.5, 168.4.8 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого не нараховувався, не утримався та не перераховувався до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 3465,84 грн, з нарахованої заробітної плати в сумі 19254,66 грн;

- пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частин 5, 7 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижена сума єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору на суму 4236,03 грн;

- підпункту 168.4.1 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижена сума військового збору в розмірі 288,82 грн;

- пункту 7 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, не подання розрахунку за формою 1 -ДФ за II кв. 2016 року.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв рішення №/1195 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2118,02 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-51- на суму 4236,03 грн; податкове повідомлення-рішення №/1197 за грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 5312,02 грн; податкове повідомлення-рішення №/1199 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 510,00 грн; податкове повідомлення-рішення №/1197 за грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 442,68 грн; податкове повідомлення-рішення №/1198 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності на суму 510,00 грн.

Не погоджуючись з висновками податкового органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктами 164.2.1, 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Положеннями підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За приписами підпунктів "а", "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), (пункт 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що базою нарахування єдиного внеску для роботодавців є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Верховний Суд в постанові від 28.02.2024 зазначив, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди виходили лише з того, що обставини щодо наявності трудових відносин без їх належного оформлення між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджуються письмовими заявами зазначених осіб, поданими до контролюючого органу, з огляду на що, оспорювані податкові повідомлення-рішення про збільшення позивачу податкових зобов`язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій та пені) є правомірними.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не можуть бути безумовним підтвердженням факту порушення позивачем податкового законодавства, оскільки вони носять суб`єктивний характер, містять посилання узагальнюючі обставини щодо характеру виконуваної роботи, періоду роботи, займаних посад та сум отриманої заробітної плати.

В акті перевірки зазначено про отримання зазначеними особами визначених сум заробітної плати, проте не вказано, на підставі яких документів були встановлені такі обставини.

При цьому, суди не встановили, чи здійснювався податковим органом під час проведення перевірки аналіз документів податкового, бухгалтерського та кадрового обліку на предмет їх відповідності та повноти відображення усіх показників підприємцем.

Також Верховний Суд вказав, що суди, приймаючи рішення, зазначили про підтвердження трудових взаємовідносин позивача із вказаними вище особами матеріалами перевірки Управлінням Держпраці у Хмельницькій області, викладених в акті перевірки №22-01/2180.

Однак, суди не надали належної правової оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, не дослідили зміст розрахунку до оспорюваних податкових повідомлень-рішень, акта перевірки Управління Держпраці у Хмельницькій області, не з`ясували, які саме обставини встановлені та на підставі яких документів, не встановили на яких обставинах ґрунтуються висновки, викладені в акті перевірки.

Крім того, суди не дослідили обставини, які були встановлені постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.04.2018 у справі №686/1972/17, постановою Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 16.06.2018, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29.08.2018 у справі №686/18304/18.

Суди, приймаючи рішення, послалися на те, що факт порушення позивачем законодавства про працю, а саме неналежне оформлення трудових відносин із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтверджується постановами про накладення штрафу від 26.12.2016 №22/311, №22/312, водночас, в матеріалах справи відсутні зазначені постанови.

Так, ухвалою від 01.10.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд витребував в Головного управління ДПС у Хмельницькій області відомості про те чи здійснювався податковим органом під час документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 аналіз документів податкового, бухгалтерського та кадрового обліку на предмет їх відповідності та повноти відображення усіх показників, та пояснення, в яких зазначити на підставі яких документів податковим органом під час перевірки ФОП ОСОБА_1 були встановлені обставини про отримання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заробітної плати.

На вимогу суду податковий орган повідомив, що перевіркою встановлене порушення пункту 119.2 статті 119 ПК України, а саме позивачем не подані дані рахунку за формою 1-ДФ за ІІ квартал 2016 року. Тому інші документи податкового чи бухгалтерського обліку відсутні. Також відповідач зазначив, що перевіркою було встановлено, що прийом працівників на роботу не оформлявся відповідним наказом, відомість про нараховану та виплачену заробітну плату та табель виходу на роботу не велися. Під час перевірки контролюючий орган використав заяву ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_1 , звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів.

Крім цього, на вимогу суду Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило, що постанови від 26.12.2016 №22/311, від 26.12.2016 №22/312 відсутні у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Також ГУНП в Хмельницькій області повідомило суд, що кримінальне провадження від 26.12.2016 №0008244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172 Кримінального кодексу України закрите на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Тобто, в ході нового розгляду справи суд, враховуючи висновки Верховного Суду, вживав заходів для отримання інших доказів, зокрема, витребовував їх у Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Управління Держпраці у Хмельницькій області та ГУНП в Хмельницькій області.

Однак будь-які інші докази вчинення позивачем податкового правопорушення, окрім пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_1 в матеріалах спправи відсутні. Відповідач таких доказів суду також не надав.

Як зазначено вище, Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що пояснення осіб, які, за твердженням податкового органу, виконували роботи без належного оформлення трудових відносин, самі по собі не є достатніми для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду та відсутність достатніх і належних доказів правопорушення, висновки податкового органу не можуть вважатися обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.10.2016 №/1199, від 31.10.2016 №/1199, від 31.10.2016 №/1197, від 31.10.2016 №/1198, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 31.10.2016 №Ф-51-, рішення від 31.10.2016 №/1195 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 704,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (абон.скр. 306,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.Л. Польовий