Справа № 340/7390/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 340/7390/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року (суддя Черниш О.А.)

у справі №340/7390/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 18.12.2022, з 21.12.2022 по 27.12.2022, з 12.01.2023 по 20.01.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за періоди з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 18.12.2022, з 21.12.2022 по 27 12 2022, з 12.01.2023 по 20.01.2023, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неподанні на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати на розгляд комісії довідку за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з травня 2022 року проходить військову службу по мобілізації. У періоди з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 18.12.2022, з 21.12.2022 по 27.12.2022, з 12.01.2023 по 20.01.2023 позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи на територіях, де велися бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою військової частини НОМЕР_1 №556 від 14.04.2023 року. Тож за ці періоди служби позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, проте відповідач не нарахував та не виплатив позивачу таку додаткову винагороду. Також позивач вважає, що відповідач не вжив заходів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014, щодо направлення на розгляд комісії документів для визнання його учасником бойових дій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168. Згідно наявних в матеріалах доказів, позивачу додаткова винагорода збільшена до 100 тисяч гривень виплачувалася пропорційно часу (кількості днів) його участі у бойових діях та виконання ним бойових (спеціальних) завдань у відповідних місцях та умовах, підтверджених документально. Позивач не надав доказів безпосередньої участі у бойових діях або заходах, виконання бойових (спеціальних завдань) в місцях та умовах, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн за відповідні дні служби (виконання службових обов`язків), за які додаткова винагорода виплачена йому у звичайному розмірі 30000 грн, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо неподання на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій, суд першої інстанції зазначив, що під час судового розгляду цієї справи позивач самостійно отримав статус та посвідчення учасника бойових дій, а тому визнання судом протиправною бездіяльності відповідача не призведене до відновлення прав позивача у спірних публічно-правових відносинах.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Позивач зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, надана позивачем довідка про безпосередню участь особи у заходах, що необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією рф про України відповідає формі додатку 1 окремого доручення МОУ №912/з/29 від 23.06.2022, проте безпідставно не врахована судом першої інстанції. При дослідженні наданих позивачем доказів та наданні оцінки його доводам, суд першої інстанції проявив «надмірний формалізм», що в межах спірних правовідносин є недопустимим.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач вважає, що позиція позивача, викладена в апеляційній скарзі, не спростовує висновків суду першої інстанції, а лише свідчить про незгоду з прийнятим рішенням. Зазначає, що позивач, за наказами командира військової частини НОМЕР_1 за час проходження військової служби, отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду відповідно до виконання бойових (спеціальних) завдань чи участі у бойових діях у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а тому протиправна бездіяльність з боку відповідача відсутня.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у лютому 2022 року призваний на військову службу по мобілізації (а.с.7-8).

З травня 2022 року по квітень 2023 року позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 на посадах старшого водія-радіотелефоніста, техніка, командира стрілецького відділення НОМЕР_2 стрілецького батальйону, що сторонами не заперечується (а.с.13-19).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №236 від 24.08.2022 відповідно до бойового розпорядження Командувача військ оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №4923т від 18.08.2022 ОСОБА_1 прибув до зони зосередження с. Троїцько-Сафонове Миколаївської області.

Відповідно до довідки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 №556 від 14.04.2023 ОСОБА_1 у періоди з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 18.12.2022, з 21.12.2022 по 27.12.2022, з 12.01.2023 по 20.01.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Троїцько-Сафонове Миколаївської області, м. Баштанка Миколаївської області, м. Бахмут Донецької області (а.с.9).

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу збільшену до 100 000 гривень додаткову винагороду на період дії воєнного стану у вказані періоди участі у бойових діях у серпні 2022 року січні 2023 року, а також не здійснив законодавчо передбачені заходи щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно п.1 вищевказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Положеннями п.2-1 постанови №168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Пунктом 3 Окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Також передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно із п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно до п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин по особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Аналіз наведених правових норм свідчить, що військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Суд першої інстанції правильно вказав, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин документами.

З матеріалів справи судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та у серпні 2022 року січні 2023 року проходив її у складі військової частини НОМЕР_1 , яка діє як 57-а окрема мотопіхотна бригада Сухопутних військ Збройних Сил України та входить до складу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». У вказані періоди військова частина НОМЕР_1 дислокувалася у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також у АДРЕСА_3 , виконувала бойові завдання у зоні відповідальності ОУВ « ОСОБА_2 » та ОТУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на території Херсонської та Донецької областей, які були визначені як райони ведення бойових дій.

Позивач з 24.08.2022 прибув у район виконання бойових розпоряджень ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та у серпні - грудні 2022 року брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира військової частини.

Позивачем не заперечується, що він включався до щомісячних наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн та 100 000 грн за серпень 2022 року січень 2023 року, а саме №711 від 04.09.2022 року, №1011 від 13.10.2022 року, №1239 від 18.11.2022 року, №1455 від 23.12.2022 року, №147 від 17.01.2023 року (а.с.78-80)

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу нарахована і виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць, пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах, а саме:

- за серпень 2022 року 9677, 42 грн за 3 дні (29 31 серпня 2022 року),

- за вересень 2022 року 100 000 грн за 30 днів (1 30 вересня 2022 року),

- за жовтень 2022 року 100 000 грн за 31 день (1 31 жовтня 2022 року),

- за листопад 2022 року 83 333, 34 грн за 25 днів (1 18 листопада, 24 30 листопада 2022 року),

- за грудень 2022 року 9677, 42 грн за 3 дні (1 3 грудня 2022 року).

У вказані вище періоди позивач брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира військової частини, що підтверджується відповідними рапортами командира підрозділу - 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.

Між тим, позивачу нарахована і виплачена додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць, за решту днів виконання ним службових обов`язків у ці місяці служби:

- за серпень 2022 року 27 096, 77 грн за решту 28 днів (1 28 серпня 2022 року),

- за листопад 2022 року 5 000 грн за решту 5 днів (19 23 листопада 2022 року),

- за грудень 2022 року 27 096, 77 грн за решту 28 днів (4 31 грудня 2022 року),

- за січень 2023 року 30 000 грн за 31 день (1 31 січня 2023 року).

Отже, згідно наданих доказів, позивачу виплачено додаткову винагороду у таких розмірах: за серпень 2022 року 36774, 19 грн, за вересень 2022 року 100 000 грн, за жовтень 2022 року 100 000 грн, за листопад 2022 року 88 333, 33 грн, за грудень 2022 року 36774, 19 грн, за січень 2023 року 30000 грн, що підтверджується відповідними наказами та розрахунковими листами, які долучені до матеріалів справи.

За позицією позивача, він має право на збільшену додаткову винагороду (у розмірі 100 000 грн щомісячно) за всі дні служби з серпня 2022 року по січень 2023 року, які вказані у довідці військової частини НОМЕР_1 №556 від 14.04.2023, а саме: з 24.08.2022 по 21.11.2022, з 23.11.2022 по 18.12.2022, з 21.12.2022 по 27.12.2022, з 12.01.2023 по 20.01.2023.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 довідка про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах має надаватися керівником органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командиром військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в спірному випадку довідка начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 №556 від 14.04.2023 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не підтверджує безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах для цілей виплати збільшеної до 100 тисяч грн додаткової винагороди, а лише підтверджує факт його участь у бойових діях для встановлення відповідного статусу учасник бойових дій.

Суд першої інстанції встановив і скаржником це не спростовано, що у спірний період позивач не перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні іншої військової частини (в особовому складі та на фінансовому утриманні якої він не перебуває), а виконував завдання та службові обов`язки за місцем штатної служби у складі військової частини НОМЕР_1 , яка приймала участь у бойових діях на території Херсонської та Донецької областей.

Матеріалами справи підтверджено нарахування та виплату позивачеві за спірний період додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у визначених законом розмірах. Докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, виконання бойових (спеціальних завдань) в місцях та умовах, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн за відповідні дні служби (виконання службових обов`язків), за які додаткова винагорода виплачена йому у звичайному розмірі 30000 грн, в матеріалах справи відсутні, сторонами не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Також, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 отримав статус та посвідчення учасника бойових дій, а тому визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неподання на розгляд комісії довідки за формою згідно з додатком 6 та документів, передбачених абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014, які є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки вказане право позивача на момент винесення рішення суду, було відновлено.

Фактично в апеляційній скарзі заперечення щодо прийнятого судом першої інстанції рішення в цій частині позовних вимог відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині з огляду на те, що станом на момент винесення судом першої інстанції порушене право позивача відновлене.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року по справі №340/7390/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, що встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко