Справа № 140/4992/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4992/24 пров. № А/857/22325/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Національної служби здоров`я України та Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі №140/4992/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної служби здоров`я України, Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Димарчук Т.М., час ухвалення у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 30.07.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національної служби здоров`я України, Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач будучи за межами України у зв`язку з проходженням лікування, звернувся з заявою до сімейного лікаря КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 з проханням видати листок тимчасової непрацездатності надавши належним чином завірений переклад медичної виписки про тривале лікування у зв`язку із поставленим в Україні діагнозом. Однак, 01.05.2024 від відповідача надійшов лист від 26.04.2024 про відмову у видачі листка тимчасової непрацездатності, а через день КНП «Турійський ЦПМСД» листом від 02.05.2024 повідомило позивача, що за результатами поданої заяви сімейного лікаря ОСОБА_2 , відповідач 1 прийняв рішення про припинення дії раніше укладеної декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу шляхом вчинення її деактивації. З діями відповідачів позивач не погоджується, оскільки жодних порушень медичних приписів чи правил внутрішнього трудового розпорядку КНП «Турійський ЦПМСД» не допускав та не міг допустити, оскільки проходив лікування за межами України, а тому підстави для припинення дії укладеної декларації про вибір сімейного лікаря відсутні. У свою чергу, небажання сімейного лікаря надавати медичні послуги пацієнту є підставою для розірвання договору НСЗУ із надавачем неякісних медичних послуг, а не підставою для припинення дії декларації про вибір сімейного лікаря. Відтак, оскільки відповідачі відмовляються добровільно усунути порушення шляхом поновлення дії декларації про вибір лікаря, у позивача виникла потреба для звернення до суду з даним позовом.

12.06.2024 позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій останній просить визнати протиправними дії НСЗУ та КНП «Турійський ЦПМСД» щодо припинення дії декларації №0001-2КАО-22АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між Колядою Д.І. та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 ; зобов`язати НСЗУ внести зміни до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу шляхом поновлення активації декларації №0001-2КАО-22АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладеної між Колядою Д.І. та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо прийняття рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-2КА0-22А0, укладеної між пацієнтом Колядою та сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 . Зобов`язати Національну службу здоров`я України внести зміни до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я, шляхом поновлення дії декларації №0001-2КА0-22А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вказане рішення суду підлягає скасуванню щодо визнання протиправних дій Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо прийняття рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-2КА0-22А0, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_2 , га зобов`язати Національну службу здоров`я України внести зміни до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я шляхом поновлення дії декларації №0001-2КА0-22А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико- санітарної допомоги» ОСОБА_2 .

Апелянт зазначає, що востаннє пацієнт ОСОБА_1 був на прийомі у сімейного лікаря ОСОБА_2 в грудні 2022 року з метою оформлення документів на МСЕК. Сімейний лікар ОСОБА_2 наголошувала пацієнту, щоб він негайно інформував її у разі лікування за кордоном, щодо його змін у стані здоров`я чи потреби у видачі листка непрацездатності. Проте, ОСОБА_1 ігнорував дані настанови свого лікаря, оскільки несвоєчасно надсилав медичні виписки для видачі листка непрацездатності, що призвело до порушення пацієнтом припису лікаря та є підставою для розірвання декларації за ініціативою лікаря. Більше того, ОСОБА_1 вимагав видачу лікарняного листа терміном, який перевищує максимально допустимі терміни. Також відповідач 2 стверджує, що позивач вводив сімейного лікаря в оману, стверджуючи про те, що він був непрацездатним весь період з 03.05.2023 по 03.04.2024, оскільки в поданих позивачем документах зазначені лише наступні дати непрацездатності, яка виникла за кордоном: 27.02.2023, 27.04.2023, 02.05.2023, 03.05-08.05.2023, 10.05.2023, 18.05.2023, 29.05.2023-01.06.2023, 16.06.2023, 13.07.2023, 09.10.2023, 16.10.2023, 06.11.2023. Додатковим свідченням відсутності втрати працездатності позивача протягом вказаного періоду є здійсненням ним трудової діяльності, що ще більше підірвало довіру лікаря до пацієнта та не сприяло правильним взаємовідносинам лікар-пацієнт. Враховуючи те, що пацієнт більше року не звертався до сімейного лікаря за медичною допомогою, контактував з нею за цей період лише через листи, своєчасно не інформував про стан свого здоров`я і ОСОБА_2 , як лікар не мала жодного впливу на процес лікування, оскільки пацієнт лікується за кордоном, тому, на думку відповідача 2, розірвання декларації не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення. Стан здоров`я ОСОБА_1 , у (невчасно) наданих виписках 2023 та 2024 років, є задовільний. При цьому, нічого не загрожує життю пацієнта чи здоров`ю людей, які його оточують (частина четверта статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 звернулася з заявою до КНП «Турійський ЦПМСД» з проханням подати клопотання до НСЗУ про розірвання декларації з пацієнтом ОСОБА_1 . За рішенням комісії було встановлено наявність підстав для розірвання декларації про вибір лікаря, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_2 та рішення комісії було подано заяву НСЗУ від 29.04.2024 про припинення декларації про вибір лікаря, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. За результатами розгляду поданої заяви, НСЗУ було прийнято рішення про припинення дії декларації.

Апелянт також зазначає, що оскільки, сімейний лікар ОСОБА_2 набрала оптимальний обсяг декларацій з пацієнтами, що підтверджується витягом з електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ) станом на 28.08.2024 року та дашбордами НСЗУ (відповідно до п.4 розділу II наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 504, оптимальний обсяг декларацій становить: одна тисяча вісімсот осіб на одного лікаря загальної практики - сімейного лікаря) - вона має право відмовити пацієнтам у підписанні декларацій більше встановленого ліміту.

Волинським окружним адміністративним судом не було взято до уваги вище зазначені норми законодавства, тому з урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі або залишити заяву без розгляду.

Також апеляційна скарга подана Національною службою здоров`я України. Зазначає, що підставою для оскарження рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а також прав пацієнта та лікаря, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суть доводів апелянта зводиться до того, що Позивачем не доведено факт надання неякісних медичних послуг КНП, які мали би місце в подальшому для розірвання договору між КНП та НСЗУ; небажання сімейного лікаря надавати медичні послуги- своєму пацієнту також жодним доказом Позивачем не доведено, оскільки сам Позивач зазначає що він отримує медичну допомогу за межами України. Тобто він не потребує жодних втручання з боку лікаря, а саме надання лікувальних заходів щодо його стану здоров`я.

Вважає, що суд у своєму рішенні покладає всі обов`язки доказування на Відповідача 2 щодо підтвердження невиконання Пацієнтом припису лікаря, що саме лікар повинен довести обставини по справі.

Вказує, шо судом першої інстанції не проаналізовано текст заяви ОСОБА_2 від 24.04.2024 в якій: «Враховуючи те, що між лікарем та ОСОБА_1 , як пацієнтом немає довірчих відносин, спілкування відбувається виключно шляхом листування та скарг на лікаря до різних інстанцій, а також зважаючи, що ОСОБА_2 як лікар немає жодного впливу на процес лікування, остання вважає, що розірвання декларації не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення».

ОСОБА_2 у своїй заяві не зазначила що Позивачем не виконуються приписи лікаря, а зазначила про те, що немає жодного впливу на процес лікування. В свою чергу Позивач не надає жодного доказу щодо отримання лікувальних послуг в КНП.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 503 від 19 березня 2018 затверджено Порядок вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та форми декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі - Порядок № 503), який є обов`язковим для виконання усіма надавачами медичних послуг. Так вищезазначеним Порядком № 503 визначено перелік підстав припинення дії декларації, а саме: 1) подання пацієнтом (його законним представником) Декларації про вибір іншого лікаря, який надає ПМД; 2) подання пацієнтом (його законним представником) заяви про припинення Декларації у довільній формі; 3) внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи, яка є надавачем ПМД, або про припинення підприємницької діяльності ФОП, яка є надавачем ПМД, крім випадків реорганізації юридичної особи; 4) анулювання ліцензії надавача ПМД на право провадження господарської діяльності з медичної практики; 5) припинення провадження господарської діяльності з медичної практики надавачем ПМД; 6) припинення трудових відносин з лікарем, який надає ПМД, зазначеним в Декларації, та надавачем ПМД або ФОП, що має господарські відносини з таким надавачем ПМД, або припинення господарських відносин між надавачем ПМД або ФОП, що обраний(а) лікарем, який надає ПМД за Декларацією; 7) набрання законної сили вироком суду про заборону лікарю, який надає ПМД, зазначеному в Декларації, займатись медичною діяльністю; 8) подання заяви лікарем, який надає ПМД, про відмову від подальшого ведення пацієнта у зв`язку з тим, що пацієнт не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку надавача ПМД, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення; 9) смерть лікаря, який надає ПМД; 10) досягнення пацієнтом 18-річного віку у разі, якщо згідно з Декларацією лікарем, який надає ПМД, обрано лікаря-педіатра; 11) смерть пацієнта.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація про дозвіл лікаря на виїзд закордон щодо подальшого лікування Пацієнта в іншому закладі охорони здоров`я. Тобто суд не бере до уваги, що це є порушення саме приписів лікаря, оскільки йому невідомо про лікування в іншому закладі охорони здоров`я.

Саме сімейній лікар ОСОБА_2 зазначала у заяві від 24.04.2024: «Востаннє пацієнт був у мене на прийомі і кінці грудня 2022 року з метою оформлення документів на МСЕК. 01.11.2023 отримала рекомендований лист від ОСОБА_1 датований 27.10.2023, з якого я дізналась, що він знаходиться на лікуванні за кордоном і просить видати йому листок непрацездатності з 10.05.2023 по 27.10.2023».

Судом це питання не було досліджено та для з`ясування всіх обставин по справі не запропоновано Позивачу надати докази та свої аргументи щодо цих обставин.

Крім того в матеріалах судової справи відсутня декларація № 0001-2КА0-22А0, що є предметом позовних вимог позивача. Зазначена декларація не досліджувалась судом та не перевірялась щодо інформації відносно неї зазначеної в позові, відзиві, відповіді на відзив.

Апелянт висновує, що судом першої інстанції не проаналізовано всі надані докази та не з`ясовано всі обставини по справі щодо яких ним визнано протиправними дії Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо прийняття рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-2КА0-22А0, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Маковецькою Ларисою Йосипівною.

Щодо зобов`язання НСЗУ внести зміни до Реєстру декларацій про вибір лікаря, шляхом поновлення дії декларації № 0001-2КА0-22А0 про вибір лікаря, то зазначає, що суд не може підміняти державний орган, уповноважений на виконання функцій, зокрема щодо припинення дії декларації.

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Отже за даними Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі - ПМД) в центральній базі даних електронної системи охорони здоров`я (далі - ЦБД ЕСОЗ) станом на 09.07.2024 запис про декларацію про вибір лікаря, який надає ПМД декларація ОСОБА_1 № 0001-2КЛ0-22Л0 від 15.07.2021, перебуває у статусі «припинений». Причина зміни статусу: деактивація на підставі звернення лікаря про відмову від подальшого ведення пацієнта (вх. 13074-13-24 від 29.04.2024, надається).

Відповідно до пункту 7 розділу IV Порядку № 503 (зі змінами затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.01.2023 № 16) вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, підставами для припинення дії Декларації є повідомлення надавача ПМД про припинення дії Декларації на підставі подання заяви лікарем, який надає ПМД, зазначеним у Декларації, керівнику надавача ПМД про відмову від подальшого ведення пацієнта у зв`язку з тим, що пацієнт не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку надавача ПМД, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

При цьому керівник надавача ПМД встановлює всі обставини, які призвели до відмови лікаря від подальшого ведення пацієнта, та, в разі прийняття рішення про припинення дії Декларації, повідомляє Національну службу здоров`я України про таке рішення.

Зважаючи на зазначене, дія декларації № 0001-2КЛ0-22Л0 від 15.07.2021 з пацієнтом була припинена відповідно до вищезазначеного пункту Порядку.

Також повідомляє, що Порядок не передбачає поновлення Декларації, водночас, у пункті 2 розділу ІІІ Порядку визначено порядок подання Декларації.

Отже, пацієнт/законний представник може обрати будь-якого лікаря, який надає ПМД, та подати нову Декларацію, незалежно від зареєстрованого місця проживання, з використанням обраного номеру телефону.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач правом подання відзиву на апеляційні скарги не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і з матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_1 та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 було укладено декларацію №0001-2КА0-22А0, що не заперечується сторонами.

24.04.2024 сімейний лікар КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 звернулася до КНП «Турійський ЦПМСД» з заявою, у якій просила звернутися до НСЗУ з метою розірвання декларації №0001-2КА0-22А0, укладеної між нею, як сімейним лікарем та пацієнтом ОСОБА_1 (а.с.31). Дана заява обґрунтована тим, що востаннє пацієнт був у неї на прийомі в кінці грудня 2022 року з метою оформлення документів на МСЕК. 01.11.2023 сімейний лікар ОСОБА_2 отримала рекомендований лист від позивача, з якого дізналася, що він знаходиться на лікуванні за кордоном і просить видати йому листок непрацездатності з 10.05.2023 по 27.10.2023.

Пізніше лікарем були отримані ще два листи від 10.11.2023 та від 29.11.2023. Надіслані в листах медичні висновки не містили інформацію про конкретні терміни непрацездатності та лікування, однак пацієнт наполягав на видачі листка непрацездатності на весь період лікування перебування за кордоном. Ідентична ситуація склалася в 2022 році, коли ОСОБА_1 звернувся з метою видачі листка непрацездатності через 6 місяців від моменту розпочатого лікування за кордоном. Незважаючи на те, що пацієнтові неодноразово наголошувалося на тому, що він повинен своєчасно повідомляти сімейного лікаря про зміну стану здоров`я, розпочате лікування та необхідність видачі листка непрацездатності, ОСОБА_1 надіслав лист через 5 місяців з моменту початку лікування за кордоном. Враховуючи те, що між лікарем та ОСОБА_1 , як пацієнтом немає довірчих відносин, спілкування відбувається виключно шляхом листування та скарг на лікаря до різних інстанцій, а також зважаючи, що ОСОБА_2 як лікар немає жодного впливу на процес лікування, остання вважає, що розірвання декларації не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Наказом КНП «Турійський ЦПМСД» від 24.04.2024 №27-од створено комісію по розгляду заяви сімейного лікаря ОСОБА_2 від 24.04.2024 про розірвання декларації з пацієнтом ОСОБА_1 , декларація №0001-2КА0-22А0 (а.с.32-34).

На засіданні комісії КНП «Турійський ЦПМСД» по розгляду вищевказаної заяви, комісія встановила порушення пацієнтом ОСОБА_1 приписів сімейного лікаря, що є підставою для розірвання декларації з ініціативи лікаря, що підтверджується протоколом від 25.04.2024 (а.с.35-37). Крім того, комісія рекомендувала директору КНП «Турійський ЦПМСД» подати до НСЗУ клопотання про розірвання декларації між сімейним лікарем ОСОБА_2 та пацієнтом ОСОБА_1

29.04.2024 директор КНП «Турійський ЦПМСД» звернувся до НСЗУ з заявою про припинення декларації про вибір лікаря первинної медичної допомоги, укладеної між сімейним лікарем ОСОБА_2 та пацієнтом ОСОБА_1 (а.с.38).

НСЗУ повідомило КНП «Турійський ЦПМСД» про деактивацію декларації ОСОБА_1 укладеної з сімейним лікарем ОСОБА_2 (а.с.39).

Листом від 02.05.2024 №147/02-13.24 КНП «Турійський ЦПМСД» повідомив ОСОБА_1 , що за результатами розгляду поданої ним заяви до НСЗУ від 29.04.2024, було прийнято рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу вчинено деактивацію декларації, поданої сімейному лікарю ОСОБА_2 (а.с.40).

Не погоджуючись з діями відповідачів щодо припинення дії декларації про вибір лікаря, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що відповідачем 2 не доведено факту невиконання позивачем медичних приписів сімейного лікаря ОСОБА_2 , а тому в останнього не було підстав для звернення до НСЗУ з заявою при припинення декларації про вибір лікаря первинної медичної допомоги №0001-2КА0-22А0, укладеною між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем ОСОБА_2 .

Щодо відповідача НСЗУ, то суд висновував, що у діях НСЗУ відсутні порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки НСЗУ є лише держателем та розпорядником Реєстру, володільцем його відомостей та здійснює повноваження адміністратора Реєстру, який в разі прийняття надавачем первинної медичної допомоги рішення про припинення дії декларації, вносить зміни до запису про Декларацію в Реєстрі.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними з огляду на наступне.

За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Також, статтею 49 Конституції України визначено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно.

Основи законодавства України про охорону здоров`я, закріплені у відповідному Законі України від 19.11.1992 №2801-ХІІ (далі - Закон №2801-ХІІ), визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №2801-ХІІ кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, зокрема, життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Статтею 38 Закону №2801-ХІІ визначено, що кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах. (частина перша статті 33 Закону №2801-ХІІ).

Згідно приписів статті 34 Закону №2801-ХІІ лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування.

Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому цими Основами порядку. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Пацієнт вправі вимагати заміни лікаря.

Лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Лікар не несе відповідальності за здоров`я особи в разі відмови останньої від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Відповідно до Положення про Національну службу здоров`я України, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101, Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Основними завданнями НСЗУ є, зокрема, реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) (пункт 3 Положення).

Державні фінансові гарантії надання необхідних пацієнтам послуг з медичного обслуговування (медичних послуг) та лікарських засобів належної якості, реімбурсації лікарських засобів та медичних виробів (включаючи допоміжні засоби) за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій визначає Закон України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 19.10.2017 №2168-VIII (далі - Закон №2168-VIII).

Основними функціями Уповноваженого органу є, зокрема, реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій; укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію (частина перша статті 7 Закону №2168-VIII).

Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між Уповноваженим органом та закладом охорони здоров`я незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка в установленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, що відповідають встановленим Кабінетом Міністрів України вимогам до надавача медичних послуг за програмою медичних гарантій, та має відповідати умовам закупівлі, специфікаціям до медичних послуг, а також враховувати визначений у програмі медичних гарантій обсяг забезпечення медичними послугами відповідно до потреб у межах кожного госпітального округу (частина перша статті 8 Закону №2168-VIII).

Статтею 9 Закону №2168-VIII передбачено, що у разі потреби у медичних послугах та лікарських засобах за програмою медичних гарантій пацієнт (його законний представник) звертається до надавача медичних послуг у порядку, встановленому законодавством.

Пацієнт (його законний представник) реалізує своє право на вибір лікаря шляхом подання надавачу медичних послуг декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Надавачам медичних послуг забороняється відмовляти у прийнятті декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та веденні пацієнта, зокрема, на підставі наявності у пацієнта хронічного захворювання, його віку, статі, соціального статусу, матеріального становища, зареєстрованого місця проживання тощо, крім випадків, передбачених законодавством.

Форма декларації та порядок вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.03.2018 №503 затверджено Порядок вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі Порядок №503), який регулює процедуру вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі - ПМД), пацієнтом (його законним представником) та є обов`язковим для виконання надавачами медичних послуг, які надають медичні послуги, пов`язані з ПМД за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (далі - надавач первинної медичної допомоги), та пацієнтами (їх законними представниками) при поданні декларації про вибір лікаря, який надає ПМД, таким надавачам первинної медичної допомоги.

Пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку № 503 визначено, що пацієнт (його законний представник) обирає лікаря, який надає ПМД, незалежно від місця проживання/перебування такого пацієнта.

Пацієнт (його законний представник) має право самостійно (без погодження з надавачем первинної медичної допомоги) обрати лікаря, який надає ПМД, за умови, якщо кількість пацієнтів, які вже обрали такого лікаря відповідно до цього Порядку, не перевищує оптимальний обсяг практики ПМД, встановлений Порядком надання первинної медичної допомоги, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 504, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 348/31800 (далі - Порядок надання ПМД).

Підпунктом 7 пункту 1 розділу IV Порядку №503 передбачено, що підставою для припинення дії Декларації є, зокрема, повідомлення надавача первинної медичної допомоги про припинення дії Декларації на підставі подання заяви лікарем, який надає ПМД, зазначеним у Декларації, керівнику надавача первинної медичної допомоги про відмову від подальшого ведення пацієнта у зв`язку з тим, що пацієнт не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку надавача первинної медичної допомоги, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

При цьому керівник надавача первинної медичної допомоги встановлює всі обставини, які призвели до відмови лікаря від подальшого ведення пацієнта, та, в разі прийняття рішення про припинення дії Декларації, повідомляє НСЗУ про таке рішення.

У повідомленні надавач первинної медичної допомоги зазначає: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) пацієнта, дату його народження, унікальний ідентифікатор Декларації в Реєстрі декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, центральної бази даних системи та/або номер Декларації, інформацію про прийняте рішення щодо припинення дії Декларації на підставі подання заяви лікарем, який надає ПМД, у тому числі дату і номер (за наявності) заяви лікаря, реквізити рішення внутрішньої комісії надавача первинної медичної допомоги (у разі її створення).

У випадку, передбаченому підпунктом 7 пункту 1 цього розділу, дія Декларації припиняється через десять календарних днів з дня отримання НСЗУ повідомлення надавачем первинної медичної допомоги про необхідність припинення дії такої Декларації. У разі припинення дії Декларації з підстав, передбачених підпунктом 7 пункту 1 цього розділу, надавач первинної медичної допомоги повинен протягом трьох робочих днів з дня припинення дії Декларації повідомити про це пацієнта (його законного представника) за допомогою бажаного способу зв`язку, зазначеного у Декларації такого пацієнта (пункт 2 розділу IV Порядку №503).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.01.2023 №16 затверджено Порядок ведення Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я, який визначає особливості ведення Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі - Реєстр), в центральній базі даних електронної системи охорони здоров`я (далі - Система), перелік відомостей, що вносяться до Реєстру, та права доступу до них.

Держателем Реєстру є НСЗУ. Держатель Реєстру є розпорядником Реєстру, володільцем його відомостей та здійснює повноваження адміністратора Реєстру (пункт 5 Порядку №16).

Запис про Декларацію в Реєстрі містить, зокрема, статус запису про Декларацію в Реєстрі: «діючий» («active»); «припинений» («terminated»); «закритий» («сlosed») (пункт 11 Порядку №16).

Пунктом 16 Порядку 16 передбачено, що право вносити відомості до Реєстру мають, зокрема, уповноважені особи НСЗУ - щодо внесення змін до запису про Декларацію в Реєстрі відповідно до пункту 14 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства слід зробити висновок, що лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта лише у тому випадку, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Як було уже зазначено вище, між позивачем та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 було укладено декларацію №0001-2КА0-22А0.

Однак, 24.04.2024 сімейний лікар звернулася до КНП «Турійський ЦПМСД» з заявою, у якій просила звернутися до НСЗУ з метою розірвання декларації №0001-2КА0-22А0, укладеної між нею, як сімейним лікарем та пацієнтом ОСОБА_1 , оскільки останній своєчасно не повідомляв сімейного лікаря про зміну стану здоров`я, розпочате лікування та необхідність видачі листка непрацездатності. Враховуючи те, що між лікарем та ОСОБА_3 , як пацієнтом немає довірчих відносин, спілкування відбувається виключно шляхом листування та скарг на лікаря до різних інстанцій, а також зважаючи, що ОСОБА_2 як лікар немає жодного впливу на процес лікування, остання вважає, що розірвання декларації не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

В подальшому було створено комісію по розгляду заяви сімейного лікаря ОСОБА_2 від 24.04.2024 про розірвання декларації з пацієнтом ОСОБА_1 , на засіданні якої встановлено порушення пацієнтом приписів сімейного лікаря, що є підставою для розірвання декларації з ініціативи лікаря, а тому комісія рекомендувала директору КНП «Турійський ЦПМСД» подати до НСЗУ клопотання про розірвання декларації між сімейним лікарем ОСОБА_2 та пацієнтом ОСОБА_3

29.04.2024 директор КНП «Турійський ЦПМСД» звернувся до НСЗУ з заявою про припинення декларації про вибір лікаря первинної медичної допомоги, на що остання повідомила про деактивацію декларації ОСОБА_1 укладеної з сімейним лікарем ОСОБА_2 .

Тобто підставою для припинення дії декларації, укладеної позивачем з сімейним лікарем стало невиконання позивачем медичних приписів сімейного лікаря.

Водночас, суд першої інстанції вірно встановив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази невиконання ОСОБА_1 приписів сімейного лікаря зокрема, таких як: медична карта пацієнта з відмітками про те, що пацієнт не виконував рекомендацій лікаря, не з`являвся на запланований огляд лікаря; акт про те, що пацієнт не виконує рекомендацій лікаря, порушує режим лікування, внутрішній розпорядок медичного закладу, не з`являється на прийом до лікаря тощо.

З наведеного слідує, що звертаючись до КНП «Турійський ЦПМСД» з заявою про звернення до НСЗУ з клопотанням про розірвання декларації, сімейний лікар не надала жодного доказу, який підтверджував факт невиконання пацієнтом медичних приписів сімейного лікаря, а відтак не зрозуміло на підставі яких доказів комісією було встановлено порушення пацієнтом ОСОБА_1 приписів сімейного лікаря.

Також суд першої інстанції вірно висновував, що з аналізу протоколу засідання комісії КНП «Турійський ЦПМСД» від 25.04.2024, слідує, що на засіданні комісії ОСОБА_2 до озвученого в її заяві, повідомила, що у 2023 році, за результатами перевірки видачі та продовження листків непрацездатності ОСОБА_1 у 2022 році, яка проводилася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, КНП «Турійський ЦПМСД» довелося сплатити штраф за необґрунтовано продовжений листок непрацездатності. Член комісії ОСОБА_4 (юрисконсульт) вказала на неодноразову незаконну вимогу пацієнта про видачу листка непрацездатності тривалістю, яка більша за дозволену чинними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наведена обставина, зокрема незаконні звернення пацієнта, на думку лікаря, про видачу листка непрацездатності, не є підставою для припинення дії декларації, оскільки зважаючи на безпідставність чи незаконність такої вимоги, знову ж таки на думку сімейного лікаря, останній може відмовити у його видачі.

Крім цього, на засіданні комісії член комісії ОСОБА_5 (медичний директор) повідомив, що розірвання декларації у даному випадку не загрожуватиму життю пацієнта і здоров`ю населення, оскільки пацієнт вже більше року не звертався до свого сімейного лікаря за медичною допомогою, взаємодія між ними з грудня 2022 року жодного разу не відбувалась в режимі реального часу і ОСОБА_2 жодним чином не впливала на перебіг лікування пацієнта (оскільки всі його звернення були лише з метою видачі документів, таких як листок непрацездатності).

Колегія суддів зауважує, що Порядок №503 не передбачає втрату чинності укладеної декларації у зв`язку з тим, що пацієнт протягом тривалого часу не звертається до лікаря за медичною допомогою.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, із змісту протоколу засідання комісії КНП «Турійський ЦПМСД» від 25.04.2024 вбачається, що висновок про недотримання ОСОБА_1 , приписів сімейного лікаря ОСОБА_2 ґрунтується лише на словах сімейного лікаря.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи відповідача 2 про несвоєчасне повідомлення лікаря про зміни в стані здоров`я, розпочате лікування та потребу в листку непрацездатності є необґрунтованими, оскільки відповідачем 2 не надано до матеріалів справи відповідних листків непрацездатності із зазначеними у них порушеннями, які були допущені ОСОБА_1 , натомість такі а будуються лише на припущеннях, не підтверджених жодними доказами та власному трактуванні подій.

З огляду на наведені вище обставини, суд першої інстанції вірного висновував, що відповідачем 2 не доведено факту невиконання позивачем медичних приписів сімейного лікаря ОСОБА_2 , а тому в останнього не було підстав для звернення до НСЗУ з заявою при припинення декларації про вибір лікаря первинної медичної допомоги №0001-2КА0-22А0, укладеною між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем ОСОБА_2 .

Відповідно, оскільки саме керівник надавача первинної медичної допомоги, встановлює всі обставини, які призвели до відмови лікаря від подальшого ведення пацієнта та приймає рішення про припинення дії Декларації, тому саме КНП «Турійський ЦПМСД» було вчинено протиправні дії щодо прийняття рішення про припинення дії декларації №0001-2КА0-22А0, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем ОСОБА_2 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу.

У той же час, у діях НСЗУ відсутні порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки НСЗУ є лише держателем та розпорядником Реєстру, володільцем його відомостей та здійснює повноваження адміністратора Реєстру, який в разі прийняття надавачем первинної медичної допомоги рішення про припинення дії декларації, вносить зміни до запису про Декларацію в Реєстрі.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відсутність відповідного механізму поновлення декларації у Порядку, не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права позивача.

Що стосується довів апелянта відповідача 2 про те, що оскільки, сімейний лікар ОСОБА_2 набрала оптимальний обсяг декларацій з пацієнтами, вона має право відмовити пацієнтам у підписанні декларацій більше встановленого ліміту, то апеляційний суд вважає такі невірними, оскільки у даному випадку йдеться про поновлення дії декларації, а не укладення декларації.

Відповідач НСЗУ також зазначає у скарзі про те, що позивачем не доведено факт надання неякісних медичних послуг КНП, які мали би місце в подальшому для розірвання договору між КНП та НСЗУ; небажання сімейного лікаря надавати медичні послуги- своєму пацієнту також жодним доказом Позивачем не доведено, оскільки сам Позивач зазначає що він отримує медичну допомогу за межами України. Тобто він не потребує жодних втручання з боку лікаря, а саме надання лікувальних заходів щодо його стану здоров`я.

Апеляційний суд вважає їх невірними з урахуванням наведених вище висновків суду та зауважує, що предметом даного спору є правомірність дій відповідача КНП «Турійський ЦПМСД» щодо припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відставо. Для чого відповідно до наведених вище приписів законодавства є не виконання медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Отже встановлено законом підставою, за якої лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, лише якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я, за умови, що це не загрожуватиме життю пацієнта і здоров`ю населення.

Щодо доводів апелянта про те, що судом не було досліджено декларації, то обставина наявності такої не є предметом даного спору та наявність такої не оспорюється сторонами у справі.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач 2 не довів правомірності своїх дій при прийнятті рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шляхом визнання протиправними дій КНП «Турійський ЦПМСД» щодо прийняття рішення про припинення дії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0001-2КА0-22А0, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 та зобов`язання НСЗУ внести зміни до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я, шляхом поновлення дії декларації №0001-2КА0-22А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між пацієнтом ОСОБА_1 та сімейним лікарем КНП «Турійський ЦПМСД» ОСОБА_2 . В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій НСЗУ щодо припинення дії декларації про вибір лікаря, відмовити.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Національної служби здоров`я України та Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі №140/4992/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін