Справа № 160/4815/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 160/4815/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року (суддя Турлакова Н.В.)

у справі №160/4815/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 :

винагороди за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін;

додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по час вирішення цієї справи;

матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :

винагороду за здійснення розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, а також тралення і знешкодження мін з 01.07.2023 р. по час винесення рішення по цій справі;

додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 р. по час вирішення цієї справи, але не менше ніж з 01.07.2023 р. по 05.02.2024 р. (тобто 7 місяців * 30 000 грн = 210 000 грн);

матеріальної допомоги за 2023 р. для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 22 719,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 18.03.2022 позивача було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 та з 01.06.2023 залучено до здійснення розмінування (виявлення, знешкодження, знищення та ін.) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій тощо. Проте, всупереч чинному законодавству України, позивачу з 01.07.2023 припинена виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, а винагорода (премія) за розшук, піднімання, розмінування, знешкодження вибухонебезпечних предметів, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, не здійснювалась взагалі. Також відповідачем порушено право позивача на отримання у 2023 році матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 22 719,38 грн, оскільки така допомога не була виплачена.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024 та матеріальної допомоги за 2023 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 р. по 21.02.2024 р. та матеріальну допомогу за 2023 р. для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що відповідач, всупереч діючому законодавству, протиправно не нараховував та, відповідно, не сплатив позивачу під час виконання бойових завдань на підставі бойового розпорядження, зазначену додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн з 01.07.2023 до 21.02.2024 (день звернення із позовом до суду). Крім того, суд першої інстанції встановив, що враховуючи звернення 11.11.2023 позивача до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про нарахування і виплату, зокрема, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, відповідач протиправно не здійснив позивачу таку виплату.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що нарахування додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових завдань за період з 08.08.2023 по 26.09.2023 не здійснювалось, так як у відповідності до п. 4 Наказу №566 виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій вперше здійснюється з 29.09.2023 дня набуття чинності відповідними змінами. З 27.09.2023 по 08.10.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «ЧОЛ» м. Чернігів, з 14.10.2023 вибув у відпуску терміном на 30 діб, з 25.11.2023 вибув у відпустку терміном на 17 діб, і відповідно у зазначені періоди виконання завдань з розмінування не здійснював. У той же час, ані Постановою КМУ №168, ані розділом 34 Порядку №260 виплата додаткової винагороди 30 000 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за час перебування на стаціонарному лікуванні не передбачена, як не передбачена і виплата додаткової винагороди у будь-якому розмірі за час перебування у відпустці за станом здоров`я після отримання легкого поранення (згідно з довідкою ВЛК від 12.10.2023 №7772 травма отримана позивачем за ступенем тяжкості «легка»). Таким чином, відповідач вважає, що у період з 09.10.2023 по 04.12.2023 позивач фактично виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з розмінування (виявлення, знешкодження, знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій в такі дні: 10.10.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 14.11.2023, 15.11.2023, 16.11.2023, 17.11.2023, 18.11.2023, 20.11.2023, тому ОСОБА_1 було включено до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на виплату за листопад 2023 року додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно до часу виконання бойових (спеціальних) завдань та здійснено виплату нарахованої додаткової винагороди в сумі 9967,74 грн, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Скаржник також вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для нарахування і виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з огляду на те, що в період з 2023 року по 28.02.2024 ОСОБА_1 з відповідним рапортом до Військової частини НОМЕР_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не звертався, про що свідчить доповідь начальника стройової частини ВПШ Військової частини НОМЕР_1 .

Представником позивача подано до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» письмове клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, до якого останнім додано копію «Методичних рекомендацій щодо нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану для військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту», затверджених Головою Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту 26.10.2023. В обґрунтування наведеного клопотання представником позивача зазначено, що відповідачем не були надані суду першої інстанції вказані Методичні рекомендації щодо нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану для військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту, які визначають, зокрема, нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн, що зумовило не повне дослідження судом першої інстанції обставин справи (в тому числі, щодо наявності інших підстав для нарахування позивачу додаткової винагороди, наприклад за час його перебування в розгорнутих пунктах управління тощо.

Проаналізувавши доводи, викладені у такому клопотанні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи те, що позивач не виконав вимоги ч. 4 ст. 308 КАС України та не надав докази неможливості подання наведених Методичних рекомендацій до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Крім того, посилання позивача на не дослідження судом першої інстанції наявності інших підстав для нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, які містяться у Методичних рекомендаціях, наприклад за час його перебування в розгорнутих пунктах управління, суд відхиляє як помилкові, з огляду на те, що у якості підстав позову у цій справі позивачем не зазначались обставини наявності у нього права на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн з інших підстав, аніж передбачено положеннями абз. 21 п. 2 розділу XXXIV Порядку №260, відповідно, у суду першої інстанції не було підстав для з`ясування питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання у спірний період додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн на підставі інших норм Порядку №260 або Методичних рекомендацій щодо нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану для військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту.

Представником позивача також було подано до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» письмове клопотання про витребування доказів, а саме: Актів виконання робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів (розшук, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів, починаючи з 01.07.2023 по теперішній час в складі групи розмінування яких приймав участь сержант ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Мотивуючи вказане клопотання, представник позивача вказав про те, що відповідачем до матеріалів справи були надані лише деякі з таких актів, які не відображають весь об`єм робіт з розмінування, здійснений за вказаний період.

Дослідивши доводи, викладені у такому клопотанні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на те, що матеріали даної справи містять копії Актів виконання робіт з очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів (розшук, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів, складених за дні коли ОСОБА_1 здійснював розмінування у спірний у цій справі період, у той же час, позивачем не конкретизовано за які саме дні (періоди), на його думку, не вистачає таких Актів, так як і не обґрунтовано причин своєчасного не подання такого клопотання до суду під час розгляду справи у суді першої інстанції після того як відповідачем було подано до суду наведені Акти та позивач дійшов висновку, що Актів за конкретні дні (періоди) не вистачає.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2022 №5 солдата ОСОБА_1 зараховано до особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця 3 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони.

Відповідно до витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 №169 від 01.06.2023 молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення розмінування 1 взводу розмінування 3 роти розмінування батальйону розмінування з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 7 у сумі 3000 грн, шпк «молодший сержант». Призначено також виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505 % посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу, з урахуванням військового звання та надбавки за вислугу років.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2023 №174 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відрядження на навчання для проходження курсу фахової підготовки за спеціальністю «Сапер розмінування» терміном на 41 добу.

Бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2023 №10/дск про розмінування земель сільськогосподарського призначення відповідно до бойового розпорядження Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 02.08.2023 №533, залучено особовий склад І роти розмінування батальйону розмінування з метою обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів деокупованих територій Іванівської селищної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області.

В період з 11.08.2023 по 26.09.2023 складено Акти виконаних робіт з очищення місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів), №8 від 11.08.2023, №15 від 12.08.2023, №19 від 14.08.2023, №24 від 15.08.2023, №29 від 16.08.2023, №33 від 17.08.2023, №38 від 18.08.2023, №41 від 19.08.2023, №45 від 21.08.2023, №51 від 22.08.2023, №56 від 23.08.2023, №63 від 24.08.2023, №70 від 25.08.2023, №75 від 28.08.2023, №83 від 29.08.2023, №90 від 30.08.2023, №100 від 02.09.2023. №108 від 04.09.2023, №112 від 05.09.2023, №120 від 06.09.2023, №125 від 07.09.2023, №131 від 08.09.2023, №139 від 09.09.2023, №145 від 11.09.2023, №153 від 12.09.2023, №161 від 13.09.2023, №175 від 14.09.2023, №183 від 18.09.2023, №190 від 19.09.2023, №199 від 20.09.2023, №208 від 21.09.2023, №209 від 22.09.2023, №218 від 23.09.2023, №225 від 25.09.2023, №233 від 26.09.2023, відповідно до яких було виявлено вибухові предмети, та в групі розмінування приймав участь командир групи розмінування молодший сержант ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2023 №315 молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що вибув на стаціонарне лікування до КНП «ЧОЛ» м. Чернігів.

Відповідно до Виписки №18191 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 перебував у стаціонарному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з 27.09.2023 по 09.10.2023 з діагнозом: наслідки мінно-вибухової травми. Множинні вогнепальні осколкові поранення обох нижніх кінцівок, правої кісті, правої вушної раковини тощо. В анамнезі хвороби зазначено про отриманні травми при виконанні службових обов`язків при розмінуванні.

Довідкою КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради №291 від 05.10.2023 підтверджено перебування ОСОБА_1 з 27.09.2023 на лікуванні з діагнозом мінно-вибухова травма (МВТ);

У Довідці ВЛК Військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2023 №7772, за результатами проведеного медичного огляду ОСОБА_1 зазначено: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після МВТ (27.09.2023) множинних вогнепальних осколкових поранень обох нижніх кінцівок, правої кисті, правої вушної раковини та інше. Поранення. ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. (Довідка про обставини травми не надана). На підставі статі 81 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 (тридцять) календарних днів. Згідно Наказу №370 від 04.07.2007 за ступнем тяжкості травми «легка».

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2023 №329 молодшого сержанта ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що прибув зі стаціонарного лікування з КНП «ЧОЛ» м. Чернігів.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №334 молодшого сержанта ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 14 жовтня по 12 листопада 2023 року.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2023 №373 молодшого сержанта ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що з 14 листопада 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2023 №386 молодшого сержанта ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув у частину щорічної відпустки у місто Кривий Ріг, терміном на 17 діб, з урахуванням 02 діб необхідних для пересування, з 25 листопада по 11 грудня 2023 року.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2023 №398 вирішено, нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули після здійснення заходів з обстеження та очищення від вибухонебезпечних предметів деокупованих територій України, зокрема, молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2023 №341 молодшого сержанта ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що вибув у частину щорічної відпустки у місто Кривий Ріг, терміном на 07 діб, з урахуванням 02 діб необхідних для пересування, з 31 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2023 року №1508 про виплату винагороди за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів особовим складом групи розмінування військової частини НОМЕР_1 зазначено перелік вищевказаних актів складених за період з 11.08.2023 по 26.09.2023, а також додатку до вказаного наказу, а саме з розрахунку виплати винагороди за підйом боєприпасів особовому складу груп розмінування від 19.12.2023 року №1508 здійснено нарахування виплати винагороди ОСОБА_1 за підйом боєприпасів відповідно до їх кількості на загальну суму 24 640,00 грн.

Також, в матеріалах справи наявні копії актів виконаних робіт з очищення місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів за період з 10.10.2023 по 20.11.2023, згідно яких вибухових предметів виявлено не було: №297 від 10.10.2023, №602 від 10.11.2023, №607 від 11.11.2023, №618 від 13.11.2023, №629 від 14.11.2023, №641 від 15.11.2023, №653 від 16.11.2023, №665 від 17.11.2023, №674 від 18.11.2023, №689 від 20.11.2023.

При цьому, в акті №607 від 11.11.2023 відомості щодо прийняття ОСОБА_1 участі у групі розмінування з виконаних робіт з очищення місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів відсутні.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2023 №367 «Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2023 року на період воєнного стану» наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 №312 доповнено наступним пунктом: 7. Виплатити особовому складу військової частини, які виконували бойові (спеціальні) завдання з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій, відповідно до бойового розпорядження Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №533т від 02.08.2023 року, додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн 00 коп. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, відповідно до додатку 7 цього наказу.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2023 №368 внесено зміни до наказу Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2023 №353 щодо визначення виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн 00 коп. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, зокрема, ОСОБА_1 відповідно до актів №602 від 10.11.2023, №607 від 11.11.2023, №618 від 13.11.2023, №629 від 14.11.2023, №641 від 15.11.2023, №653 від 16.11.2023, №665 від 17.11.2023, №674 від 18.11.2023, №689 від 20.11.2023.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.02.2024 №286 з ОСОБА_1 було утримано переплату грошового забезпечення в зв`язку з помилковим включенням його до списку військовослужбовців, які виконували завдання з розшуку, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів для виплати додаткової винагороди згідно з актом виконаних робіт з очищення місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (розшук, піднімання, знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів №607 від 11.11.2023.

Відповідно до виданої Військовою частиною НОМЕР_1 довідки про суми грошового забезпечення, ОСОБА_1 у липні, серпні, вересні, жовтні, грудні 2023 року та січні 2024 року додаткова винагорода не виплачувалась, за листопад 2023 року додаткова винагорода виплачена у розмірі 9967,74 грн. Винагорода за розшук, піднімання, розмінування вибухових предметів виплачена у листопаді 2023 року у розмірі 24 640 грн.

11.11.2023 позивач направив засобами поштового зв`язку командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт про нарахування і виплату, передбачених діючим законодавством України виплат, пов`язаних з розмінуванням, в якому просив, у т.ч.: нарахувати та виплатити належні йому грошові кошти за період з 18.03.2022 по 11.11.2023, які не були виплачені та в подальшому здійснювати зазначені виплати, у встановленому діючим законодавством розмірі, в тому числі, виплатити: грошове забезпечення за час щорічної відпустки за період 2022-2023 роки; грошове забезпечення на оздоровлення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Направлення вказаного рапорту засобами поштового зв`язку підтверджується описом вкладення до цінного листа від 11.11.2023 з відповідним відбитком календарного штампу відділення Укрпошти та накладною №974. Відповідно до відомостей з вебсайту ПАТ «Укрпошта» відправлення №974 доставлено отримувачу 14.11.2023.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати: винагороди за розшук і знешкодження (знищення) вибухонебезпечних предметів на місці (п. 2 Розділу ХІХ Порядку №260); додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за виконання бойових (спеціальні) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій (абз. 21 п. 2 Розділу ХХХІV Порядку №260); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (п. 1 Розділу XXIV Порядку №260), позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема допомоги.

Розділ XXXIV Порядку №260 визначає особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

До 29.09.2023 діяла редакція Розділу XXXIV Порядку №260 яка передбачала виплату 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 вересня 2023 р. за №1705/40761, затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Наказ Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566 набрав чинності 29.09.2023.

Таким чином, з 29.09.2023 діяла редакція Розділу XXXIV Порядку №260, яка передбачала виплату 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Позивач в обґрунтування наявності у нього з 01.06.2023 права на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій (абз. 21 п. 2 Розділу XXXIV Порядку №260), посилається на положення п. 4 Наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566, відповідно до якого цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім абзаців тридцятого-тридцять четвертого пункту 13 Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджених цим наказом, які застосовуються з 01 червня 2023 року.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до зазначеного п. 4 Наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 №566 з 01 червня 2023 року набирають чинності не всі абзаци пункту 13 Змін до Порядку №260, а лише абзаци тридцять-тридцять чотири пункту 13 Змін до Порядку №260, які у п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 відповідно є абзацами двадцять п`ять-двадцять дев`ять, а саме:

«від 15 000 до 30 000 гривень - військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) (у розрахунку на місяць пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу).

Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України. Перелік навчальних військових частин (навчальних центрів, навчальних підрозділів), а також посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Міністром оборони України;

6000 гривень - військовослужбовцям строкової військової служби в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (пропорційно часу проходження служби);

2350 гривень - курсантам вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, закладів фахової передвищої військової освіти, які перед зарахуванням на навчання не перебували на військовій службі або проходили строкову військову службу (пропорційно часу проходження служби (перебування на навчанні)).

Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).».

Відомості про застосування з 01 червня 2023 року абзаців двадцять п`ять-двадцять дев`ять п. 2 розділу XXXIV Порядку №260 зазначені безпосередньо під кожним з цих абзаців у Порядку №260 в редакції Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023.

Таким чином, доводи позивача про наявність підстав для нарахування йому додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, передбаченої абзацом двадцять один пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, у період з 01.07.2023 до 28.09.2023 є помилковими, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо періодів з 27.09.2023 по 08.10.2023, з 14.10.2023 по 12.11.2023, з 25.11.2023 по 11.12.2023, з 31.12.2023 по 06.01.2024, за які позивач також просить нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену абзацом двадцять першим пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом вище, у перелічені періоди позивач не здійснював виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій, оскільки:

з 27.09.2023 по 08.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради у зв`язку з отриманням поранення (мінно-вибухової травми, за ступнем тяжкості травми «легка»), пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується Випискою №18191 із медичної карти амбулаторного хворого, Довідкою КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради №291 від 05.10.2023, Довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2023 №7772;

з 14.10.2023 по 12.11.2023 перебував у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №334;

з 25.11.2023 по 11.12.2023 перебував у щорічній відпустці, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2023 №386;

з 31.12.2023 по 06.01.2024 перебував у щорічній відпустці, що підтверджується наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2023 №431.

Водночас з аналізу положень розділу XXXIV Порядку №260 слідує, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди включаються військовослужбовці, які мають право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень та які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці (п. 11 розділу XXXIV Порядку №260).

Будь-яких правових норм щодо можливості включення у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовців, які мають право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, періодів перебування на стаціонарному лікуванні та періодів перебування позивача у відпустці, у тому числі за станом здоров`я, Порядок №260 не містить.

Таким чином, виходячи з положень розділу XXXIV Порядку №260, враховуючи, що доказів наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди саме у розмірі 100 000 грн, яка встановлена абзацами 2-13 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, матеріали даної справи не містять, можна дійти висновку, про відсутність правових підстав для включення до наказів про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, передбаченої абзацом 21 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, періодів перебування позивача на стаціонарному лікуванні та періодів перебування позивача у відпустці, у тому числі за станом здоров`я.

Судом першої інстанції не належним чином проаналізовано положення розділу XXXIV Порядку №260, в редакції Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023, внаслідок чого допущено неправильне застосування норм матеріального права та, як наслідок безпідставно задоволено позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої абзацом двадцять першим пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 за періоди з 01.07.2023 по 08.10.2023, з 14.10.2023 по 12.11.2023, 25.11.2023 по 11.12.2023, 31.12.2023 по 06.01.2024.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій 10.10.2023, 10.11.2023, 13.11.2023, 14.11.2023, 15.11.2023, 16.11.2023, 17.11.2023, 18.11.2023, 20.11.2023, ОСОБА_1 було включено до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на виплату за листопад 2023 року додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно до часу виконання бойових (спеціальних) завдань та здійснено виплату нарахованої додаткової винагороди в сумі 9967,74 грн, що підтверджується довідкою про суми грошового забезпечення.

Поряд із зазначеним, враховуючи те, що доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій у грудні 2023 року та січні-лютому 2024 року матеріали даної справи не містять, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн у вказаний період є непоґрунтованим та свідчить про недоведеність судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024 та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу таку додаткову винагороду, тому рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Щодо питання наявності у позивача права на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Розділом XXIV Порядку №260 врегульовано питання виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Так відповідно до п. 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 7 розділу XXIV Порядку №260 встановлено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до п. 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.11.2023 засобами поштового зв`язку звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про нарахування і виплату, передбачених діючим законодавством України виплат, пов`язаних з розмінуванням, в якому просив, зокрема: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Направлення вказаного рапорту засобами поштового зв`язку підтверджується описом вкладення до цінного листа від 11.11.2023 з відповідним відбитком календарного штампу відділення Укрпошти та накладною №974. Відповідно до відомостей з вебсайту ПАТ «Укрпошта» відправлення №974 доставлено отримувачу 14.11.2023.

Відповідач, у свою чергу, заперечує право позивача на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік виключно з підстав того, що позивачем у 2023 році не подавався рапорт на отримання такої матеріальної допомоги.

Однак, враховуючи встановлені у цій справі обставини направлення 11.11.2023 позивачем відповідного рапорту та його отримання відповідачем 14.11.2023, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норма права, а саме положень п. 2 розділу XXXIV Порядку №260, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024 та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу таку додаткову винагороду.

Наведене вище відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024, та ухвалення нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №160/4815/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, за здійснення розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, виходячи з розміру 30 000 грн, щомісячно, починаючи з 01.07.2023 по 21.02.2024, прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі №160/4815/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, що встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко