Справа № 340/7977/23
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Кропивницький Справа №340/7977/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування постанов.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування постанов Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014666 від 13.06.2023 року, №ПШ014727 від 30.06.2023 року та №ПШ014751 від 11.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 19.04.2023 р. на а/д М-30, Хмельницька обл., 252 км посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки Renault днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Під час перевірки виявлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу, особистої чіпкартки водія та складено акт №027113 від 19.04.2023 р., яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акта №027113 відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області прийнято постанову №ПШ014666 від 13.06.2023 р. про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344. 02.05.2023 р. на а/д Н-10, Івано-Франківська обл., 168км+900м посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки МАN днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Під час перевірки виявлено відсутність на момент проведення рейдової перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу і тахокарти до нього та склали акт №349000 від 02.05.2023 р., яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344. За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акта №349000 відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області прийнято постанову №ПШ014727 від 30.06.2023 р. про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344. 12.05.2023 р. на а/д Н-08, Дніпропетровська обл., 440км+330м посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки Renault днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Під час проведення перевірки особистої картки водія складено акт №003332 від 12.05.2023 р., яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344. За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту №003332 відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області прийнято постанову №ПШ014751 від 11.07.2023 р. про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн за порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344. Позивач вважає оскаржувані постанови такими, що винесені передчасно та підлягають скасуванню. Представник позивача вказує, що 15.06.2023 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Тобто станом на день прийняття спірних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014727 від 30.06.2023 року та №ПШ014751 від 11.07.2023 року позивач припинив здійснення господарської діяльності які суб`єкт господарювання. Представник позивача вважає, що відповідальність повинна нести виключно фізична особа-підприємець, у даному випадку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , проте на момент винесення спірних постанов діяльність цієї особи вже було припинено, що виключає можливість застосування до останнього адміністративно-господарського штрафу. На думку представника позивача, такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 р. у справі №813/2113/16. Окрім того, представник позивача звертає увагу на те, що Положення №340 та Інструкція №385 розроблено відповідно до вимог Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Закону України №2344, тому Інструкція №385 та Положення №340, як підзаконні нормативно-правові акти лише деталізують норми закону щодо обов`язкового використання у міжнародних перевезеннях пасажирів та вантажів та добровільного використання під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів таких контрольних пристроїв фіксації робочого часу та часу відпочинку водіїв, як тахографи, і не можуть суперечити йому (закону). Представник позивача вважає, що існують суперечності між Законом №2344 і підзаконним актом, прийнятим на підставі цього закону Положенням №340, яке розширює коло правовідносин, на які воно поширюється (застосування/незастосування тахографа при внутрішніх (не міжнародних) перевезеннях вантажу), тоді як закон містить більш вузьке коло таких правовідносин. Отже, у разі суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Оскільки вантажні перевезення здійснювались позивачем саме в межах України і є внутрішніми, представник позивача вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність у водія документів, передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосування до ФОП ОСОБА_4 адміністративно-господарського штрафу. Крім того, тахограф фіксує рух, зупинку, стоянку та швидкість автомобіля, що відображається в такокартці. Відповідно до копій роздруківок тахографів, транспортний засіб марки Renault днз НОМЕР_1 19.04.2023 р. не зупинявся працівниками Укртрансбезпеки о 9.10 (час зупинки зазначено в акті перевірки), оскільки зупинився ще о 9.04; транспортний засіб марки МАN днз НОМЕР_2 02.05.2023 року не зупинявся працівниками Укртрансбезпеки о 10.07 (час зупинки зазначено в акті перевірки), оскільки зупинився ще о 10.05, та 12.05.2023 р. транспортний засіб марки Renault днз НОМЕР_1 не зупинявся об 11.50 (час зупинки зазначено в акті перевірки), оскільки зупинився ще о 11.38, а тому складені акти від №027113 від 19.04.2023 р., №349000 від 02.05.2023 р. та від №003332 від 12.05.2023 р. є такими, що складені в порушенням вищезазначеного Порядку №1567, оскільки фактично перевірку проведено не було. Представник позивача вважає, що оскільки рейдова перевірка відносно позивача не проводились, а складені акти від і 19.04.2023 р., від 02.05.2023 р. та від 12.05.2023 р. є дефектними, тому прийняті спірні постанови є «плодом отруйного дерева», а відтак це є самостійною підставою для їх скасування. Крім того, в силу приписів п.3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. Тобто, наведені норми зобов`язують водія транспортного засобу обладнаного (цифровим тахографом мати один з передбачених Інструкцією №385 документів: або картку водія або роздруківку даних роботи тахографа. Водій ОСОБА_3 мав при собі та надав на перевірку роздруківку даних роботи тахографа. Натомість, у висновках акта перевірки №003332 від 12.05.2023 р. посадовими особами Укртрансбезпеки інкримінується позивачу порушення п.3.3 Інструкції №385 в частині відсутності у водія ОСОБА_3 особистої картки, хоча наявність у водія іншого альтернативного документа роздруківки з цифрового тахографа відповідачем не заперечується. На думку представника позивача, оскаржувана постанова відповідача №ПШ014751 від 11.07.2023 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17 000 грн є протиправною та підлягає скасуванню. Згідно з наданою на адвокатський запит інформацією повідомлення-запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі акта рейдової перевірки №027113 від 19.04.2023 р. направлялось відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом АТ Укрпошта, трек-номер відправлення 455, однак не отримане останнім. Натомість відповідачем справу розглянуто 13.06.2023 р. Представник позивача вважає, що неповідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та позбавлення його можливості захисти свою позицію під час розгляду справи є грубим порушенням його прав та самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови №ПШ014666 від 13.06.2023 р. Крім того, основними документами для проведення перевірки на дорозі є: направлення на таку перевірку та щотижневий графік проведення перевірки. Однак, вказані документи також не надані на адвокатський запит. Як зазначає представник позивача, оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу прийняті передчасно, без повідомлення суб`єкта господарювання про час та місце розгляду справи та без урахування усіх обставин, що мають значення для її винесення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує доводи позивача в повному обсязі та вважає оскаржувані постанови правомірними і такими, які винесена з дотриманням вимог законодавства (а.с.61-65). Представник відповідача звертає увагу на те, що 19.04.2023 р. керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. №1567, посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д М-30, 252 км, проводилась рейдова перевірка під час якої був зупинений транспортний засіб марки Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт». Під час здійснення перевірки водій ОСОБА_2 не надав старшому державному інспектору документи протокол перевірки та адаптації тахографу, у водія була відсутня особиста карта та роздруківка даних роботи цифрового тахографа за 19.04.2023 р. Старшими державними інспекторами складено акт №027113 від 19.04.2023 р. відповідно до пункту 21 Порядку №1567. Водій зі змістом акта №027113 від 19.04.2023 р. був ознайомлений, від пояснень відмовився. Повідомлення про розгляд справи №36728/30/24-23 від 22.05.2022 р., яким позивача було запрошено прибути на розгляд 13.06.2023 р. було направлено останньому рекомендованим листом, як це і передбачено Порядком №1567. На розгляд справи 13.06.2023 р. позивач не з`явився, відповідно до роздруківки трекінгу із офіційного сайту АТ Укрпошта станом на 30.05.2023 р. «відправлення не вручене під час доставки», а відповідно 27.06.2023 р. повернуто «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач мав можливість отримати дані повідомлення з 30.05.2023 р., проте вказаним правом не скористався. Разом з тим, відповідач виконав свій обов`язок щодо направлення рекомендованого повідомлення позивачу і це повідомлення було отримано підприємством пошти 24.05.2023 р. Представника відповідача, з посиланням на правові позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 11.02.2020 р. у справі №820/4624/17, свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача та, в подальшому, посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про дату, час та місце розглядом справи і це є порушенням норм Порядку №1567, не може бути розцінено судом як порушення прав позивача. Крім того, представник відповідача зауважує, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №311679 від 04.10.2022 р. за порушення абзацу З ч істини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 02.05.2023 р. посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д Н-10 км 168+900м, проводилась рейдова перевірка під час якої був зупинений транспортний засіб марки МАN реєстраційний номер НОМЕР_3 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт». Під час здійснення перевірки водій ОСОБА_3 не надав старшому державному інспектору протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та тахокарту, наявність яких передбачена законодавством України про автомобільний транспорт. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, виконуючи функції покладені на них державою, старшими державними інспекторами складено акт №349000 від 02.05.2023 р. Водій зі змістом акта №349000 від 02.05.2023 р. був ознайомлений, від підпису відмовився. Позивач повідомлявся про розгляд справи двічі. Повідомлення про розгляд справи №36734/30/24-23 від 22.05.2023 р., яким позивача було запрошено прибути на розгляд 20.06.2023 р. та було направлено останньому рекомендованим листом, як це і передбачено Порядком №1567. 20.06.2023 р. до Відділу позивач чи його представник не з`явились, відповідно до роздруківки трекінгу із офіційного сайту АТ Укрпошта станом на 30.05.2023 «відправлення не вручене під час доставки», а 27.06.2023 р. лист до Відділу повернуто «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з даними обставинами відповідачем було відкладено розгляд справи на 30.06.2023 та направлено повідомлення №46195/30/24-23 від 21.06.2023. 30.06.2023 р. позивач на розгляд справи не з`явився, повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014727 від 30.06.2023 р. за порушення абзацу З частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 12.05.2023 р. посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д Н-08 км 440 км+330м, проводилась рейдова перевірка, під час якої був зупинений транспортний засіб марки Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт». Під час здійснення перевірки водій ОСОБА_3 не надав старшому державному інспектору особову картку водія, наявність якої передбачена законодавством України про автомобільний транспорт. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, виконуючи функції покладені на них державою, старшими державними інспекторами складено акт №003332 від 12.05.2023 р. Водій зі змістом акта №003332 від 12.05.2023 р. був ознайомлений, надав пояснення та підтвердив відсутність особистої картки водія. Позивач повідомлявся про розгляд справи двічі. Повідомлення про розгляд справи №41521/30/24-23 від 07.06.2023 р., яким позивача було запрошено прибути на розгляд 27.06.2023 р. та було направлено останньому рекомендованим листом, як це і передбачено Порядком №1567. На розгляд справи 27.06.2023 р. позивач не з`явився, відомості про його належне повідомлення відсутні, тому відповідачем було відкладено розгляд справи на 11.07.2023 р. Повідомлення №47586/30/24-23 від 27.06.2023 р. про розгляд справи на 11.07.2023 р. направлено на адресу та відповідно до роздруківки трекінгу листа 07.07.2023 р. не вручено під час доставки, а вручено лише 13.07.2023 р. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014751 від 11.07.2023 р. за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Представник відповідача наголошує на тому, що діяльність ФОП ОСОБА_1 припинено 15.06.2023 р., проте правопорушення скоєно 19.04.2023 р., 02.05.2023 р. та 12.05.2023 р., тобто до припиненням ним діяльності, тому припинення діяльності позивача не звільняє його від відповідальності за порушення автотранспортного законодавства. Окрім того, представник відповідача вказує, що загальною є норма статті 48 Закону №2344, а спеціальними нормами є норми, передбачені в Інструкції №385 та Положення №340.

Представником позивача подано відповідь на відзив у якій вказує, що викладені у відзиві заперечення і мотиви є необґрунтованими (а.с.102-107). Заперечуючи щодо аргументів відповідача щодо належного повідомлення про розгляд справи, представник позивача посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2018 р. №752/11896/17, у зв`язку з якою вважає, що відповідачем не було забезпечено повідомлення позивача про розгляд справи у належний спосіб, передбачений п.26 Порядку №1567, що є порушенням його права бути присутнім при розгляді справи з метою захисту, надання письмових доказів та пояснень щодо виявлених під час перевірки порушень, викладених у акті №027113. Також представник позивача звертає увагу на те, що до суду не надано щотижневі графіки проведення рейдових перевірок територіальних органів Державної служби безпеки на транспорті та направлення на рейдові перевірки у період з 19.04.2023 р. Не надано доказів, що у спірних правовідносинах саме позивач виступав автомобільним перевізником, а тому позивач не може бути суб`єктом відповідальності. Окрім того, у відповіді на відзив представником позивача повторно викладено те ж саме обґрунтування, як і у позовній заяві.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.53).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.58).

01.11.2023 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.128).

Під час розгляду справи, з огляду на припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , судом уточнено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 (а.с.129-130).

Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Луганській області та Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №004376 від 14.04.2023 р. на автодорозі М-30 252 км проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої виявлено, що водій транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював внутрішні вантажні перевезення згідно з ТТН серія 02АБЗ №4022, автомобіль обладнано цифровим тахографом, відсутні: протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, особиста чіпкартка водія ОСОБА_2 , роздруківка з цифрового тахографа за 19.04.2023 р. водія ОСОБА_2 , чим порушено вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатом перевірки складено акт №027113 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.04.2023 р. (а.с.19, зі зворотного боку, а.с.67).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014666 від 13.06.2023 р. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн (а.с.19, 66).

02 травня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №000303 від 28.04.2023 р. на автодорозі Н-10 168 км + 900 м. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої виявлено, що водій транспортного засобу MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 під час перевезення вантажу відповідно до ТТН №Р569 від 01 травня 2023 року, перевізник не забезпечив водія чинним оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа, щоденником реєстрації з листком обліку режиму праці та відпочинку водія, чим порушено вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатом перевірки складено акт №349000 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.05.2023 р. (а.с.29, зі зворотного боку, а.с.77).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014727 від 30.06.2023 р. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн (а.с.29, 76).

12 травня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №014516 від 05.05.2023 р. на автодорозі Н-08 440 км + 330 м. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої виявлено, що водій транспортного засобу Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював вантажні перевезення згідно з ТТН серія №0000472 від 11.05.20223 р. автомобіль перевізник ФОП ОСОБА_5 не забезпечив виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутня особиста картка водія ОСОБА_3 , чим порушено вимоги п.3.3 Наказу №385. За результатом перевірки складено акт №003332 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.05.2023 р. (а.с.39, зі зворотного боку, а.с.86, зі зворотного боку).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014751 від 11.07.2023 р. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн (а.с.39, 88).

Згідно з абз.1, 2 ч.7 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. №2344-ІІІ (далі за текстом Закон №2344) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Частиною 10 статті 6 Закону №2344 встановлено, що на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; контроль за виконанням автомобільними перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень; контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію; контроль за дотриманням перевізниками вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення; контроль та нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті та правил перевезення небезпечних вантажів; контроль внесення перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами України; перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2006 р. №1567 (далі за текстом Порядок №1567).

З огляду на пункти 12, 13 Порядку №1567, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Водночас, відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Представник позивача зазначає про ненадання відповідачем до суду та на адвокатський запит основних документів для проведення перевірок: щотижневих графіків проведення перевірок.

Разом з тим, суд бере до уваги, що рейдові перевірки проводилися не посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області, який є відповідачем у справі, що виключає наявність саме у відповідача відповідних щотижневих графіків проведення перевірок на підставі яких проводилися рейдові перевірки внаслідок яких прийнято оскаржувані рішення.

Натомість представником позивача не надано доказів звернення з адвокатським запитом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області та Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, посадовими особами яких проведено відповідні рейдові перевірки. Також представник позивача не клопотав суд про витребування відповідних доказів у Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області та Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження представника позивача про відсутність основних документів для проведення перевірок: щотижневих графіків проведення перевірок є необґрунтованими та безпідставними.

Також суд вважає помилковим висновок представника позивача про непроведення рейдових перевірок, з огляду на встановлені розбіжності у часі зупинки транспортних засобів, які зафіксовані в акті перевірки та у роздруківках тахографів, оскільки така розбіжність становить від двох до дванадцяти хвилин, що є несуттєвим та може пояснюватися розбіжностями у приладах обліку часу, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів відповідності жодного з них, як збоку позивача, так і з боку відповідача, еталону часу.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області на адресу ФОП ОСОБА_1 надіслано повідомлення про розгляд справи №36728/30/24-23 від 22.05.2023 р. (а.с.71), №36734/30/24-23 від 22.05.2023 р. (а.с.80), №41521/30/24-23 від 07.06.2023 р. (а.с.90), однак поштові відправлення повернуті адресату з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.72-74, 82-83), а повідомлення №41521/30/24-23 від 07.06.2023 р. одержане адресантом 30.06.2023 р. (а.с.91).

Суд зазначає, що відповідачем вжито необхідних заходів для повідомлення позивача про дату розгляду справи у термін понад чотирнадцять днів до її розгляду.

При цьому суд зауважує, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 01.03.2018 р. №820/4810/17 (провадження №К/9901/1438/18).

Посилання представника позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2018 р. №752/11896/17 є безпідставним, позаяк відповідна правова позиція не є застосовною до спірних правовідносин, оскільки стосується порядку повідомлення про час та місце розгляду судом цивільної справи, сформованим внаслідок правового аналізу норм Цивільного процесуального кодексу України.

Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач безпідставно притягнув його до відповідальності, установленої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та безпідставно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф, передбачений цією нормою, оскільки він не мав статусу суб`єкта господарювання.

Суд враховує, що за своєю правовою природою адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, установлені статтею 60 Закону №2344, є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (статті 216, 217, 238, 239, 241 Господарського кодексу України).

Суб`єктами відповідальності за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344 є автомобільні перевізники суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які надають послуги з перевезень вантажів у внутрішньому сполученні згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

У статті 241 Господарського кодексу України визначено, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За частиною 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Субєктами господарювання є:

1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.50, ч.1 ст.52 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. №755-IV передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Судом встановлено, що 15.06.2023 р. проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.129-130).

Зважаючи на те, що із 15.06.2023 р. припинено статус позивача як фізичної особи-підприємця та суб`єкта господарювання, то з цього часу він не є суб`єктом адміністративно-господарської відповідальності за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344.

Оскільки постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014727 від 30.06.2023 р. та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014751 від 11.07.2023 р. прийняті Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області після припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а тому застосовані ними адміністративно-господарські штрафи є протиправними та такими, що застосовані відносно особи, яка не є суб`єктом відповідальності, у зв`язку з чим, зазначені постанови підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Разом з тим, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014666 від 13.06.2023 р. винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області до припинення підприємницької діяльності позивача, а тому не підлягає скасуванню з вище вказаних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на підставі постанови №ПШ014666 від 13.06.2023 р., суд враховує наступне.

У розумінні абз.21 ст.1 Закону №2344 автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Зважаючи на абз.2 ч.1 ст.34 Закону №2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частинами 1, 2 статті 48 Закону №2344 встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік документів, які повинен мати водій під час здійснення внутрішніх перевезень, зазначений у ст.48 Закону №2344 не є вичерпним.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 р. №340 (далі за текстом Положення №340) це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. №385 (далі за текстом Інструкція №385).

Згідно з п.1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

З огляду на п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.п.3.1, 3.3 Інструкції №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктами 3.5, 3.6 Інструкції №385 визначено, що перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, тахокарти та картки водія чи роздруківки даних роботи цифрового тахографа є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються вантажні перевезення автомобільним транспортом, тобто у розумінні ст.48 Закону №2344 є іншими документами передбаченими законодавством.

Отже, протокол адаптації та перевірки тахографа до транспортного засобу, а також роздруківка даних роботи тахографа чи особиста картка водія, відповідно до статті 48 Закону №2344 повинні знаходитися у водія під час здійснення перевірки.

Разом з тим, доводи позивача стосовно того, що встановлення тахографу та наявність у водія роздрукованої картки водія є обов`язковими лише під час здійснення міжнародних перевезень, суд розцінює, як необґрунтовані, оскільки дія Інструкції №385 поширюється на усіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем не надано до суду оформленої особистої картки водія ОСОБА_2 чи роздруківки даних роботи тахографа за 19.04.2023 р., які і не надано протоколу адаптації та перевірки тахографа до транспортного засобу. Отже, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами висновки відповідача щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт в частині надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 Закону №2344. Натомість надана до позову роздруківки тахографу за 19.04.2023 р. (а.с.23-28) зроблена 29.08.2023 р., тобто після факту виявлення порушення законодавства про автомобільний транспорт та після винесення оскаржуваної постанови, а тому не спростовує висновків відповідача.

Окрім того, суд бере до уваги, що 19.04.2023 р. транспортним засобом Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювалося на підставі товарно-транспортної накладної серії 02АБЗ №4022 від 18.04.2023 р., у якій перевізником зазначено ФОП ОСОБА_5 (а.с.68), а тому позивач у даному випадку є автоперевізником у розумінні Закону №2344.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014666 від 13.06.2023 року, задоволенню не підлягає, позаяк оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також з дотриманням інших принципів визначених ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на п.п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З огляду на п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 220,80 грн (а.с.13) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (а.с.123).

Так, 27.07.2023 р. між адвокатом Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» Приборою Іваном Івановичем (Адвокат) і ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого Клієнт доручив, а Адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту:

1) усне та письмове консультування Клієнта з питання скасування постанов відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (Укртансбезпеки) про застосування адміністративно-господарського штрафу:

- №311679 від 04.10.2022 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн;

- №311725 від 08.11.2022 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн;

- №ПШ014666 від 13.06.2023 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн;

- №ПШ014727 від 30.06.2023 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн;

- №ПШ014751 від 11.07.2023 р. про стягнення з ФОП ОСОБА_5 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн.

2) підготовка листів, запитів, звернень до юридичних та фізичних осіб, пов`язаних із виконанням умов Договору;

3) підготовка та подача процесуальних документів до суду, здійснення представництва Клієнта по справі в судах першої та апеляційної інстанцій з даного питання (а.с.118-120).

За пунктом 3 Договору за погодженням Сторін оплата послуг та робіт Адвоката з приводу здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання його інших видів правової допомоги здійснюється на умовах, передбачених в додатку до цього Договору.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 27.07.2023 р. сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару у розмірі 15 000, з яких 10 000 в суді першої інстанції та 5 000 в суді апеляційної інстанції (а.с.121).

Суд бере до уваги, що договір про надання правової (правничої) допомоги від 27.07.2023 р. ОСОБА_1 уклав у статусі фізичної особи-підприємця 27.07.2023 р., тобто після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 . Отже, після припинення підприємницької діяльності не мав права набувати зобов`язань за цивільними договорами як фізична особа-підприємець.

Зважаючи на те, що договірні відносини між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Приборою І.І. за договором про надання правової (правничої) допомоги від 27.07.2023 р. виникли після припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , то відсутні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу за таким договором.

Водночас, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 147,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, структурним підрозділом апарату якого є відповідач.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014727 від 30 червня 2023 року, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області, якою постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ014751 від 11 липня 2023 року, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області, якою постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 2 147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, вул. Антоновича, 51, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 25 лютого 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ