Справа № 161/225/25
Суддя: Мазур Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/225/25
Провадження № 2-а/161/47/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мазура Д.Г.

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Чекаренди О.Ф.

представника відповідача: Смолякова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову № 1393 ЛРТЦК від 20.12.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та зобов`язати вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1319 ЛРТЦК від 20 грудня 2024 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Згідно даної постанови йому інкримінують порушення вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, що ОСОБА_1 , не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова № 1319 ЛРТЦК від 20.12.2024 винесена з невірним застосуванням матеріального права та підлягає скасуванню судом, а розпочате адміністративне провадження за протоколом та постановою підлягає закриттю.

Також, зазначає, що він став на військовий облік 15.07.2024 та надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 всі необхідні дані. 20.12.2024 юрист відповідача ОСОБА_2 вручив повістку №1101342 від 11.11.2024, в якій була вимога з`явитися 03.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. Після цього ОСОБА_2 склав на нього протокол про адміністративне правопорушення №1319 ЛРТЦК від 20.12.2024. При складані протоколу ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав, надав пояснення, що повістку на пошті не отримував, у вказаний період проходив ВЛК. 20.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1319 ЛРТЦК, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач вважає, що складена постанова відносно нього не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Крім цього, позивач вказує, що ОСОБА_2 , не є працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , а працює в Департаменті муніципальної варти Луцької міської ради, а також на вимогу не пред`явив наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , які підтверджують його повноваження на складання оскаржуваного протоколу, відповідно протокол про адміністративне правопорушення №1319 ЛРТЦК від 20.12.2024 складений не уповноваженою особою, а тому постанова за справою про адміністративне правопорушення № 1319 ЛРТЦК є незаконною та підлягає скасуванню.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1319 ЛРТЦК від 20.12.2024, складену відносно нього скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зобов`язати вчинити дії залишено без руху.

13.01.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків у позовній заяві.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.01.2025 року у вищевказаній справі було відкрито провадження. Відповідачу визначено десятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06 лютого 2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зведено до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки повісткою № 11001342 позивача викликали з`явитися 03.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. Дана повістка була сформована і підписана кваліфікованим електронним підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 11.11.2024. ОСОБА_1 було належно повідомлено за його адресою проживання про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується трекінгом поштового відправлення №007. Також, у відзиві зазначено, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 17 09.02.2024 головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 було уповноважено на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а відтак вказаний протокол складений уповноваженою особою.

11.02.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про долучення письмових доказів по справі, зокрема копія заяви ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.01.2025 про надання відстрочки від мобілізації.

17.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, вказує, що відповідач не надав переконливих чи об`єктивних доказів, що повістка №1101342 доставлялася за адресою його реєстрації до 20.12.2024, або те, що він відмовився її отримувати.

19.02.2025 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечує проти доводів позивача викладених у відповіді на відзив, посилається на те, що повістка №1101342 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідає усім умовам і вимогам закону, і вона була надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що він зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 . Повістку за №1101342 від 11.11.2024, про виклик на 03.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних не отримував, дізнався про виклик за повісткою 20.12.2024, тому і не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.12.2024.

Представник позивача підтримав позовні вимоги і наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечив з підстав їх необґрунтованості.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався 03.12.2024 на 14 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних повісткою №1101342 від 11.11.2024.

20.12.2024 позивач після проходження ВЛК прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повіткою. 20.12.2024 головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про що було складено протокол про адміністративне правопорушення №1319 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

У протоколі в графі пояснення ОСОБА_1 зазначив: «03.12.2024 не явився по повістці, тому що не отримав її офіційно по пошті і не був попереджений. В той період проходив ВЛК. Вини своєї в цьому не бачу».

20.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 було складено постанову № 1319 ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що ОСОБА_1 03.12.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виклик, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 30.08.2024, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.2 ч.1 Правил № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.

Отже вказаними нормами передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ним виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно - правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану адресу позивача була надіслана повістка про виклик на 03.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. Дана повістка була сформована і підписана кваліфікованим електронним підписом начальником 11.11.2024.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення №007 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг»: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html. Із вищевказаного відстеження встановлено, що повістка № 1101342 була повернута відправнику за закінченням терміну зберігання 27.11.2024.

Відтак, в розумінні п. 41 Порядку № 560 ОСОБА_1 не вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.12.2024, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 у оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.12.2024 не з`явився за викликом.

Таким чином, суд констатує, що оскільки ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.12.2024 року, ним не було порушено ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорущення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині і їх задоволення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З приводу покликання позивача на те, що оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення немає посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол, то підстав вважати, що такий складений уповноваженою особою, немає, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 №154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329 протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати, зокрема, посадові особи органів військового управління Збройних Сил України (далі - орган військового управління), органу управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - орган управління ДССТ), які уповноважені на те відповідними начальниками органів військового управління, органу управління ДССТ щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово.

Згідно з п. 4 розділу ІІ зазначеної вище Інструкції, у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таке ж положення продубльовано і в ч. 1 ст. 256 КУпАП, зокрема, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відтак, у нормативно правових актах, які врегульовують процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення відсутні вимоги щодо зазначення документу, на підставі якого особа має право складати такий протокол.

Таким чином, суд не бере до уваги пояснення позивача, про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення немає посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол.

Також, суд зазначає, що посилання позивача щодо урахування висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №676/752 17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а є безпідставними та необґрунтованими.

Так, судові рішення у наведених справах постановлені за інших фактичних обставин та не є релевантними до даної справи.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняти від ОСОБА_1 довідку ВЛК від 18.12.2024 і належно завірені документи, які надають можливість відстрочки від мобілізації і прийняти за ними відповідні рішення за Законом, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що дискреційним повноваженням за правовою сутністю є таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу, суб`єкту владних повноважень при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законодавством, адміністративний орган, суб`єкт владних повноважень має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Згідно з Рекомендаціями R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд, розглядаючи адміністративну справу по суті, не може перебирати на себе повноваження суб`єкта владних повноважень щодо реалізації покладених на нього завдань.

Таким чином, суд вважає, що питання щодо зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 прийняти відповідне рішення яке надає позивачу можливість для відстрочки від мобілізації належить до дискреційних повноважень відповідача, які не може перебирати на себе суд. А тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Окрім цього п.57 Порядку проведення призову громадян на військову службу період час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024, визначено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

З наведеного слідує, що питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації віднесено не до повноважень начальника ТЦК та СП, а до відання спеціального та незалежного суб"єкта права - Комісії при районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в цій частині слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору.

На підставі ст.ст. 7, 9, 210-1, 245, 251, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72-77,242, 244-246, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зобов`язати вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2024 №1319ЛРТЦК про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 25.02.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур