Справа № 440/10811/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/10811/24

Полтавський окружний адміністративний суду складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талят Рефатовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талят Рефатовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про визнання протиправною та скасування постанови від 04.09.2024 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 12 091 161,60 грн. ВП №75966366.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова про стягнення з боржника основної винагороди прийнята приватним виконавцем в порушення вимог пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки позивач підпадає під дію норм Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Заборгованість за виконавчим документом - наказом Господарського суду Полтавської області від 21.05.2024 у справі №917/704/23 - підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". За вказаних обставин основна винагорода приватного виконавця не може бути стягнута під час виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 у справі №917/916/21 в силу прямої норми Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/10811/24, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

У відповіді на відзив позивач зазначив про необгрунтованість відзиву на позовну заяву.

Третьою особою надано до суду письмові пояснення, у яких представник просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.10.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №917/916/21 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут від 09.09.2024 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Байрамова Талята Рафатовича при виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 про затвердження мирової угоди у справі № 917/916/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг до Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз збут про стягнення 219125475,05 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2025 поновлення провадження у справі.

Відповідно до статті 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Між ТОВ «Полтавагаз збут» та ТОВ «Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг» укладено мирову угоду від 08.10.2021 у справі № 917/916/21, якою погоджено графік погашення заборгованості на загальну суму 182 440 605,51 грн., яка утворилася за зобов`язаннями січня 2021 року за Рамковим договором від 20.10.2020.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 року у справі №917/916/21 затверджено укладену між сторонами мирову угоду від 08.10.2021 року, якою погоджено графік погашення заборгованості на загальну суму 182440605,51 грн, що утворилася за зобов`язаннями січня 2021 року за індивідуальним договором №1/20/21-ПГЗ від 20.10.2020 року до рамкового договору купівлі-продажу природного газу №1зб-ПГЗ від 20.10.2020 року; провадження у справі закрито.

Ухвала набрала законної сили 27.10.2021 року, є виконавчим документом згідно зі ст. 193 Господарського процесуального кодексу України зі строком пред`явлення до виконання до 01.10.2029 року.

04.09.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рафатовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75966366 з примусового виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 року у справі №917/916/21.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження 04.09.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди, яка становить 12091161,60 грн.

05.09.2024 року ТОВ «Полтавагаз збут» надіслало лист вих.№05/2700 приватному виконавцю, в якому просило зупинити виконавче провадження повідомивши, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1210 від 27.09.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу та додавши до листа копію вказаної постанови.

06.09.2024 року від приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Байрамова Т.Р. надійшла відповідь вих.№12005, якою відмовлено у зупиненні виконавчого провадження. У відповіді приватний виконавець посилався на відсутність доказів настання обставин, визначених пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», доказів отримання збитків від реалізації природного газу побутовим споживачам за період з 1 січня 2021 року до 30 квітня 2021 року, так як збирання та оцінка цих доказів не входить до компетенції приватного виконавця.

Не погодившись із правомірністю винесення постанови приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди від 04.09.2024 ВП №75966366, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірній постанові, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ (в подальшому Закон № 1404-VІІІ), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, яка встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (абз. 1 ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до п. 12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 р. № 643, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч. 3 ст. 45 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно із п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Згідно із ч. 11 ст. 35 Закону № 1404-VIII, у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.

Статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 р. № 1639-IX (в подальшому Закон № 1639-IX) встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) - відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (абз. 17 ст. 1 Закону № 1639-IX).

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 1639-IX, для участі у процедурі врегулювання заборгованості суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 1639-IX, для включення до Реєстру суб`єкти ринку природного газу подають до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, заяву, до якої додаються відповідні документи. Рішення про включення або про відмову у включенні до Реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що передумовою застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VІІІ є той факт, що боржник має статус суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», тобто, сам факт примусового стягнення заборгованості з боржника (оператора газорозподільної системи) автоматично не свідчить про наявність підстав для застосування пункту 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

У постанові від 01 лютого 2022 року у справі №902/368/16 Верховний Суд дійшов правового висновку, відповідно до якого у разі невключення підприємства/організації до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на нього дія Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" не поширюється.

Як встановлено судом, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 1210 від 27.09.2022 ТОВ "Полтавагаз збут" () відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Тобто на момент винесення оскаржуваної у цій справі постанови ТОВ "Полтавагаз збут" перебувало у Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу.

З умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 року у справі №917/916/21 та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» вбачається, що передбачена цією мировою угодою до сплати боржником стягувачу сума у розмірі 182440605,51 грн, з яких 158234281,37 грн основного боргу, 4544603,77 грн пені, 1931259,41 грн 3% річних, 7354773,00 грн інфляційних втрат, 10375687,96 грн штрафу на 60 (шістдесят) місяців рівними частинами відповідно до графіку, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», після того як боржник був включений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ТОВ «Полтавагаз Збут» на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 84226746,47 грн основного боргу; 36684869,54 грн штрафу за невиконання мирової угоди.

Як слідує зі спірної постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 04.09.2024 відповідачем обраховано основну суму винагороди у розмірі 12091161,60 грн (10% від 84226746,47 грн + 10% від 36684869,54 грн).

Сплата штрафу (36684869,54 грн) передбачена п.17 мирової угоди, відповідно до якого у випадку повного або часткового нездійснення платежів, згідно з графіком, визначеним пунктом 6 мирової угоди, що дорівнює сумі двох місячних платежів, вважається, що строк погашення усієї несплаченої суми залишку заборгованості, вказаної у пункті 6 мирової угоди, настав, і позивач, як стягувач, вправі звернутись до органів державної виконавчої служби або приватного виконавця для дострокового примусового стягнення усієї суми залишку заборгованості за мировою угодою (пред`явити ухвалу про затвердження мирової угоди для примусового виконання), а відповідач зобов`язується сплатити позивачу штраф у розмірі 36684869,54 грн.

Стаття 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» містить вичерпний перелік правочинів, за якими врегульовуються додаткові нарахування, зокрема, вказаною нормою передбачено, що на заборгованість за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, яка підлягає врегулюванню відповідно до статті 1 цього Закону, погашену до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до статті 5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість підприємств, включених до Реєстру, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури врегулювання заборгованості та не сплачені станом на дату включення до Реєстру, підлягають списанню:

- за умови погашення основного боргу до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- за умови повного виконання належним чином підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Водночас, умовами п.17 мирової угоди передбачена сплата штрафу саме за невиконання умов мирової угоди (повного або часткового нездійснення платежів, згідно з графіком, визначеним пунктом 6 Мирової угоди, що дорівнює сумі двох місячних платежів), тому вказаний штраф є засобом забезпечення зобов`язань, які виникли безпосередньо з мирової угоди.

Відповідно, зазначений штраф не є неустойкою, яка забезпечувала виконання зобов`язань зі сплати боргу за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, та яка підлягала сплаті за несвоєчасні розрахунки за відповідними договорами.

Таким чином, вказана неустойка не підлягає врегулюванню відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Суд звертає увагу, що ТОВ «Полтавагаз збут» не були оскаржені дії приватного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 27.10.2021 про затвердження мирової угоди у справі №917/916/21 в частині стягнення штрафу в розмірі 36684869,54 грн, сплата якого передбачена п.17 вказаної мирової угоди.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач дотримався вимог Закону №1404-VІІІ щодо свого рішення про стягнення основної винагороди виконавця у виконавчому провадженні №75966366 в частині стягнення основної винагороди при виконанні ухвали Господарського суду Полтавської області у справі №917/916/21 від 27.10.2021 про стягнення з боржника штрафу за невиконання мирової угоди у розмірі 36684869,54 грн, тому немає порушення прав ПАТ "Полтавагаз збут" та законодавства, зокрема, п.6 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ в цій частині, адже приватний виконавець виконував судове рішення у справі №917/916/21, а не стягував заборгованість відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що підтверджено доказами, які перевірено судом.

З огляду на викладене, приватний виконавець має право на отримання основної винагороди у розмірі 3668486,95 грн (10% від 36684869,54 грн).

Водночас, відповідачем здійснено розрахунок розміру винагороди, як із суми штрафу - 36684869,54 грн. так і із суми основного боргу 84226746,47 грн.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VII виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Судовим розглядом встановлено, що сума основного боргу у розмірі 84226746,47 грн врегульована приписами Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Таким чином, відповідачем при визначені розміру основної винагороди було взято до обрахунку також суму боргу у розмірі 84226746,47 грн, яка врегульована приписами Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", та за яку не стягується виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що спірна постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону №1404-VIII.

Таким чином, приватний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, встановлені чинним законодавством, а постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 04.09.2024 ВП №75966366 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, необґрунтована, протиправна та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 30280,00 грн. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 30280,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" (вул. Володимира Козака, буд. 2 а, Полтава,Полтавська область,36020, ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талят Рефатовича (вул.Вячеслава Черновола, буд. 26/2, офіс 2,Київ,01135, ронкпп НОМЕР_1 ), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вул. Шолуденка, буд. 1, м.Київ, 04116, ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талят Рефатовича про стягнення з боржника основної винагороди від 04.09.2024 ВП №75966366.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талят Рефатовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз збут" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280,00 (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва