Справа № 560/18614/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18614/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

24 лютого 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу від 15.11.2024 ВП№75121872. Позивач зазначає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі №560/21433/23 було ним виконане у повному обсязі, відтак накладення штрафу вважає протиправним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви стягувача державним виконавцем постановою від 27.05.2024 відкрито виконавче провадження ВП№75121872, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

13.06.2024 державним виконавцем вчинена вимога, згідно з якою боржнику необхідно до 20.06.2024 виконати рішення суду у спосіб та порядок, визначений виконавчим документом, про що повідомити виконавця.

20.06.2024 пенсійний орган направив органу ДВС відповідь на вимогу, у якій зазначив, що 24.05.2024 ним було подано апеляційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі №560/21433/23. Зазначив, що станом на дату надання відповіді на вимогу виконавця апеляційну скаргу не розглянуто, а тому питання щодо виконання рішення суду будуть вирішуватись після розгляду апеляційної скарги.

08.10.2024 Сьомим апеляційним адміністративним судом прийнята постанова, якою апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишена без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 - без змін.

Вказана постанова була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області через підсистему "Електронний суд" 08.10.2024, про що складена відповідна довідка.

У подальшому на адресу органу ДВС надійшла повторна заява стягувача про те, що рішення суду у справі №560/21433/23 не виконується.

04.11.2024 державним виконавцем вчинена вимога №17396, згідно з якою боржнику необхідно до 08.11.2024 виконати рішення суду у спосіб та порядок, визначений виконавчим документом, про що повідомити відділ.

До органу ДВС надійшла відповідь на вимогу від 12.11.2024, де зазначається, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/21433/23 необхідно опрацювати ЕПС в макетному режимі, відтак, Головним управлінням був направлений лист Пенсійному фонду з метою ініціювання перерахунку "макетна обробка" пенсійної справи стягувача (лист від 29.10.2024 №2200-0307-5/97156). Станом на 11.11.2024 відповідь від Пенсійного фонду не надійшла.

15.11.2024 державним виконавцем складений акт, у якому зазначається, що рішення суду не виконане у спосіб та порядку, передбаченому виконавчим документом. Зазначається, що посилання боржника на лист до Пенсійного фонду України щодо ініціювання перерахунку "макетна обробка" по пенсійній справі як на підставу несвоєчасного виконання рішення суду, не може розглядатись як поважна причина несвоєчасного виконання/невиконання (постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду прийнята 08.10.2024, а лист до Пенсійного фонду України направлений лише 29.10.2024) Вказується на те, що будь-які документи, які б свідчили про повне фактичне виконання рішення боржником до виконавця не надходили.

Постановою державного виконавця від 15.11.2024 ВП№75121872 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.

Як вже було встановлено, у адміністративній справі №560/21433/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зобов`язане перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" з 23.07.2021 на підставі довідок про складові заробітної плати від 12.06.2023 №40/08-60/2023 та №40/08-61/2023.

Зі змісту протоколу призначення пенсії 65) ОСОБА_1 з 23.07.2021 переведено на пенсію на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі довідок про складові заробітної плати від 12.06.2023 №40/08-60/2023 та №40/08-61/2023 (а. с. 19).

Водночас як встановлено зі вказаного перерахунку, датою розрахунку є 29.11.2024.

Наведене свідчить про те, що пенсійний орган станом на час розгляду справи виконав рішення суду, однак на момент вчинення постанови державного виконавця про накладення штрафу від 15.11.2024 рішення суду залишалось невиконаним.

Крім того встановлено, що державному виконавцю не були надані боржником належні та необхідні докази переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу". У цьому випадку суд першої інстанції звернув увагу на те, що матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких повідомлень боржником стосовно належного виконання ним вимог виконавчого документа до дати прийняття виконавцем постанови про накладення штрафу.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.п.1,16, ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на вищевикладене, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Разом з тим, визначальною умовою для накладення такого штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, а їх подолання для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, як встановлено колегією суддів, та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення про перерахунок пенсії 65 ОСОБА_1 з 23.07.2021 переведено на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі довідок про складові заробітної плати від 12.06.2023 №40/08-60/2023 та №40/08-61/2023 (а. с. 19).

З вказаного переведення датою розрахунку є 29.11.2024, на що також вказує апелянт.

Такі обставини вказують на те, що станом на час розгляду справи пенсійний орган виконав рішення суду, однак на момент прийняття державним виконавцем оскарженої постанови про накладення штрафу від 15.11.2024 судове рішення виконано не було. Відповідні обставини враховані головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мігдальським П.П.

Крім того встановлено, що станом на момент прийняття оскарженої постанови боржником не були надані докази переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України "Про державну службу". Судом першої інстанції було встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких повідомлень боржником стосовно належного виконання ним вимог виконавчого документа до дати прийняття виконавцем постанови про накладення штрафу, позивачем в апеляційній скарзі ці обставини не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на дату прийняття спірної постанови боржник не надав державному виконавцеві належного підтвердження виконання за виконавчим документом у спосіб та порядку, визначені рішенням суду/виконавчим документом.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності винесення органом державної виконавчої служби спірної постанови від 15.11.2024 ВП №75121872 про накладення штрафу в сумі 5100грн.

Встановлені у межах розгляду даної справи обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі твердження не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.