Справа № 620/12827/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

24 лютого 2025 року

м. Київ

справа №620/12827/24

адміністративне провадження № К/990/2560/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 (суддя Баргаміна Н.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024 (колегія у складі: судді-доповідача Вівдиченко Т.Р., суддів Ганечко О.М., Ключковича В.Ю.)

у справі № 620/12827/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Чернігівській області (далі також - ГУ ПФ України в Чернігівській області, відповідач, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті індексації пенсії з 01.09.2024, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118);

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті індексації пенсії з 01.09.2024, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова № 168);

- зобов`язати відповідача з 01.09.2024 здійснити виплату пенсії позивачу з урахуванням індексації, встановленої Постановою № 118, індексації, встановленої Постановою № 168, зберігаючи відсоткове значення розміру його пенсії на рівні 80% грошового забезпечення та без будь-яких обмежень розміру пенсії станом на 01.09.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 23.10.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024, позов задовольнив.

Вказані судові рішення ухвалені у справі, що призначена та розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

20.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України у Чернігівській області, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення ними приписів процесуального права просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд ухвалою від 30.01.2025 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надавши скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги (а саме для зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, із наведенням аргументованих мотивів, а також для подання доказу сплати судового збору). Копія зазначеної ухвали отримана відповідачем 31.01.2025.

12.02.2025 від скаржника до Верховного Суду надійшли уточнена редакція касаційної скарги разом із доказами сплати судового збору за подання такої скарги.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за означеною скаргою (в уточненій редакції), Верховний Суд виходить з такого.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у ч. першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. В той же час мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з врахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Перевіривши зміст касаційної скарги (з урахуванням уточнень) Суд встановив, що скаржник не виконав вимог ухвали від 30.01.2025 про залишення касаційної скарги без руху, оскільки не вказав на жоден із пунктів ч. 4 ст. 328 КАС України як підставу касаційного оскарження.

У контексті наведеного Суд звертає увагу скаржника на те, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Враховуючи вищенаведене Суд дійшов висновку, що скаржник не виконав вимог ухвали від 30.01.2025 про залишення касаційної скарги без руху та, як наслідок, не усунув один із недоліків, що слугував підставою для залишення такої скарги без руху.

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладених обставинах, Суд вважає, що ГУ ПФ України в Чернігівській області слід повернути касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.12.2024 у справі № 620/12827/24.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя В.М. Бевзенко

Суддя О.П. Стародуб