Справа № 320/20022/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року м.Київ № 320/20022/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву, подану у порядку статті 383 КАС України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 позов задоволено в повному обсязі та зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (, вул. Березняківська, 4-А, м. Київ, 02152) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Вказане рішення набрало законної сили 24.10.2024.

24.12.2024 представник заявника - адвокат Тарасенко Дар`я Юріївна звернулась до Київського окружного адміністративного суду із заявою у порядку статті 383 КАС України, просить:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, вчинені при виконанні рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 320/20022/23 в частині відмови прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громад російської федерації;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Держави міграційної служби у м. Києві та Київській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі N°320/20022/23 та прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області протягом місяця надати до суду інформацію про виконання Окремої ухвали.

Матеріали справи разом з заявою були передані судді Лисенко В.І. 21.02.2024.

Розглянувши заяву представника позивача, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постановах від 11 лютого 2021 року (справа № 804/5054/16), від 18 грудня 2020 року (справа №804/3109/16) вказував, що законна сила судового рішення - це така його властивість, що робить рішення загальнообов`язковим для виконання та поширюється на усі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, що не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Мета судового контролю - захистити порушене право відповідної особи (позивача), виправити можливу помилку суб`єкта владних повноважень, вказати суб`єкту владних повноважень на неможливість вчинення такої помилки у майбутньому, забезпечити принцип правової визначеності для всіх осіб, які потраплятимуть у аналогічні відносини у майбутньому (https://supreme.court.gov.ua/userfiles/media/new_folder_for_uploads/supreme/2022_11_04_Bernazuk.pdf).

КАС України виокремлено різновиди судового контролю за виконанням судового рішення: накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення штрафу і визначення строку надання звіту (стаття 382), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383). Законодавець розділив види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.10.2018 у справі №556/2081/17.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно з ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий акт, що набрав законної сили, належить обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладений такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, що узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а ЄДРСР 80633373, від 27.06.2019 у справі №807/220/18 ЄДРСР 82707151.

Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, позаяк повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 сформувала правовий висновок, згідно з яким стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404), і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України. Звернення позивача до суду із заявою у порядку статті 383 КАС України, коли не використано можливості виконання рішення суду на підставі Закону України «Про виконавче провадження», - є передчасним (такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №9901/235/20).

Представник позивача у заяві в порядку статті 383 КАС України від 24.12.2024 звертає увагу суду, що виконавче провадження відкрите 16.12.2024, інформації про хід виконавчого провадження з відповідними підтвердними документами до суду не надає, а також не розмежовує вимоги у порядку ст.382 (зобов`язати відповідача протягом місяця надати до суду звіт про виконання Окремої ухвали), ст.249 і 383 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.383 КАС України передбачає вимоги до змісту заяви про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду. У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

До матеріалів заяви не надано доказів щодо вчинення виконавцем дій, спрямованих на перевірку виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, позаяк примусове виконання рішення суду здійснюється у порядку, передбаченому Законом № 1404 у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження (постанова від 21.11.2018 у справі № 816/2016/17 К/9901/50946/18 ЄДРСР 79365485).

Заяву, зазначену у частині першій статті 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

При цьому представником позивача зазначено, що виконавче провадження відкрите 16.12.2024, проте не надає відомостей, доказів, аргументів про дотримання процедури та строків у контексті ст.383 КАС України.

Подана заява про протиправність дій відповідача у порядку ст. 383 КАС України не відповідає вимогам, визначеним п. 7, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 383 КАС України, позаяк не містить інформації про хід виконавчого провадження, не додано доказів повідомленням органів ДВС.

У контексті вимоги про зобов`язання відповідача протягом місяця надати до суду звіт про виконання Окремої ухвали без дати, варто врахувати висновки Верховного Суду у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.

З матеріалів, доданих до заяви, оцінених документів та перевірених аргументів не встановлено, що органами примусового виконання рішення прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження, що свідчить про передчасність звернення до суду за здійсненням заходів судового контролю відповідно до ст. 383 КАС України, що не є тотожними заходам відповідно до ст.382 КАС України.

Згідно із ст. 383 КАС України не передбачається залишення заяви без руху, а визначається наслідок недотримання вимог процесуального акта - повернення заяви (ч. 5 ст. 383 КАС України).

Керуючись статтями 2, 241-243, 248, 249, 256, 293-297, 287, 382, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву представника заявника, адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни, від 24.12.2024, подану у порядку ст. 383 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали направити сторонам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя Лисенко В.І.