Справа № 640/5917/22
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5917/22 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Заїки М.М.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-СК" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 18 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ :

18 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ПЕГАС-СК" (далі - позивач), через підсистему «Електронний суд», звернулося в Окружний адміністративний суд міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000388/2 від 18 серпня 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ установлено, що з дня набрання чинності цим Законом: до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, справа №640/5917/22 надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2024 року справа розподілена судді Київського окружного адміністративного суду Донцю В.А.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 26 липня 2024 року справу №640/5917/22 прийнято до провадження суддею Донцем В.А. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000388/2 від 18 серпня 2021 року. Стягнуто на користь ТОВ "ПЕГАС-СК" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 2481,00 гривень.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товару відповідача прийнято всупереч вимогам Митного кодексу (далі - МК) України, в ньому не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року, Київська митниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення митного контролю встановлено, що подані ТОВ "ПЕГАС-СК" для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за спірні товари позивача, оскільки в базі Митного органу наявна інформація по аналогічному товару і ціна якого відрізняється від тієї, яку заявлено Товариством під час митного оформлення.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 24 лютого 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що 26 жовтня 2020 року між компанією WENZHOU VIESTAR TRADING CO.,LTD (КНР), як продавцем, та ТОВ «ПЕГАС-СК», як покупцем, укладено зовнішньоекономічний контракт №26102020-WVT, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує та оплачує на умовах і відповідно до правил Інкотермс 2010 товар за кількістю, асортиментом, ціною, вказаними в проформа-інвойсі(-ах).

Згідно з інвойсом від 30 червня 2021 року №2117033 узгоджено поставку взуття з верхом та підошвою з полімерних матеріалів з устілкою завдовжки 24 см, або більше: кросівки чоловічі у кількості 2350 пар (далі - товар) на умовах поставки FOB NINGBO, загальною вартістю 14115 доларів США.

На виконання вказаного контракту 14 серпня 2021 року з порту NINGBO (CHINА) до Одеського порту на митну територію України в морському контейнері NOOLUB855360 на адресу позивача за коносаментом від 30 червня 2021 року №NODS надійшов вказаний товар.

З метою митного оформлення вказаного товару декларантом ТОВ «ПЕГАС-СК» подано до Київської митниці митну декларацію від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/021048 у якій митну вартість товару заявлено на рівні 504276,46 грн за ціною договору з урахуванням витрат позивача на транспортування товару.

До вказаної митної декларації додані наступні документи: пакувальний лист (Packing list) №2117033 від 30 червня 2021 року, проформа інвойс №2117033 від 23 квітня 2021 року, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №2117033 від 30 червня 2021 року, коносамент (Bill of lading) №NODS від 30 червня 2021 року, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №1772 від 16 серпня 2021 року, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №21C3303A1435/000 від 30 червня 2021 року, банківські платіжні документи №98887 від 20 травня 2021 року, №13519 від 26 квітня 2021 року, довідка про транспортні витрати №01-08/-04 від 17 серпня 2021 року, рахунок на оплату транспортних послуг №247 від 17 серпня 2021 року, акт транспортних послуг №245 від 17 серпня 2021 року, прайс лист виробника товару б/н від 02 грудня 2019 року, митна декларація країни відправлення №17881665 від 22 червня 2021 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) №26102020-WVT від 26 жовтня 2020 року, договір (контракт) про перевезення №4 від 05 грудня 2020 року, договір про надання послуг митного брокера №М716/19 від 11 вересня 2019 року.

Під час митного оформлення Київською митницею направлено електронне повідомлення, за змістом якого митний орган не визнав заявлену позивачем митну вартість, з огляду на наступне: « 1. При заявлені декларантом митної вартості товарів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України) для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599. До таких документів відносяться: заявка на здійснення послуг по доставці товарів; рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюються належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Відповідні документи до митного оформлення не надані. 2. Пунктами 2.1.1 та 2.1.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №4 передбачено витрати на оплату послуг та робіт з організації перевалки, зберігання, страхування, перевезення та додаткові роботи, передбачені пунктом 2.1.2. Декларантом не надано документи та рахунки, які підтверджують факт проплат по даним витратам та не надано числових значень даних витрат, які піддаються обчисленню та формують загальну ціну вартості перевезення. Акт надання транспортних послуг та рахунок на їх оплату до митного оформлення не надавались. Довідка про транспортні витрати від 17 серпня 2021 року №01-08/-04 не містить інформації про витрати, понесені відповідно до п.п. 2.1.1 та 2.1.2. Також у довідці про транспортні витрати не зазначено вартість навантажувальних робіт, що передбачаються відповідно до умов поставки FOB NINGBO. 3. Не підтверджено документально витрати, які передбачені пунктом 3.5 та 3.6 договору, та витрати на страхування, передбачені пунктом 7 договору. 4. Довідка про транспортні витрати від 17 серпня 2021 року №01-08/-04 видана ТОВ «АЙ СІ ЕС», відомості про яке відсутні в товаросупровідних документах (у коносаменті перевізником значиться ТОВ «Хілдом Логістікс», у CMR LLC «Lex-East Profi Consult»), тобто відсутній взаємозв`язок з особою, яка безпосередньо здійснює міжнародне перевезення товару. Документи, які підтверджують оплату винагороди за перевезення товару, а також та взаєморозрахунки між даними підприємствами не надано. 5. Наданий до митного оформлення прайс-лист видано на конкретних умовах поставки «FOB NINGBO» та на асортимент партії товару в рахунку-фактурі. 6. Експортна декларація країни відправлення надана без урахування вимог статті 254 МК України. 7. У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.».

Митний орган запропонував ТОВ «ПЕГАС-СК» протягом 10-ти календарних днів надати (за наявності): інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні перевізні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару; документи, що містять відомості про в перевезення оцінюваних товарів: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (послуг)) від виконавця договору (контракту) щодо транспортно-експедиційних що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюються належність послуг до товарів; якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про в страхування; виписку з бухгалтерської документації, що стосуються оцінки товару; копію митної декларації країни відправлення із врахуванням статті 2 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, інші наявні документи.

18 серпня 2021 року ТОВ "ПЕГАС-СК" повідомив про те, що інші документи не будуть надані.

Вважаючи, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані ТОВ "ПЕГАС-СК" документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товару від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/000388/2.

Згідно вказаного рішення заявлену позивачем митну вартість товару в загальній сумі 14115 доларів США скориговано до 18904,32 доларів США.

З метою випуску товару у вільний обіг позивач сплатив додатково митні платежі у сумі 46353,31 грн.

Не погоджуючись рішенням відповідача про коригування митної вартості, ТОВ "ПЕГАС-СК" звернулося до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першої статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами першою - третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина сьома статті 55 МК України).

Положенням статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Міжнародні правила митної оцінки товарів визначені в багатосторонній Угоді про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, до якої приєдналася Україна.

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи й торгівлю первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року по справі №815/7158/15, від 13 вересня 2019 року по справі №815/6780/15, від 06 вересня 2019 року по справі №803/1212/14.

Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2024 року по справі №815/5838/17 зазначив, що перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 МК України. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати такі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з основним методом (ціною договору). Повноваження контрольного органу витребувати додаткові документи стосується лише тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх документів, визначених статтею 53 цього Кодексу.

У постанові від 07 травня 2020 року по справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд зазначив, що Митний орган у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Проте наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Саме на митний орган покладено обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їхньої перевірки на підставі наданих декларантом документів, зокрема, надання яких може усунути сумніви в достовірності цих відомостей, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей.

У постанові від 20 березня 2020 року по справі №480/4423/18 Верховний Суд зазначив, що неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не призводить до негативних правових наслідків. Неподання таких документів може зумовити відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості товарів, якщо в контрольного органу будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду, який висловлений у постанові від 31 травня 2019 року по справі №804/16553/14, якщо закон не визначає доказ/докази, яким/-ми має бути підтверджений розмір витрат на перевезення, то такі витрати можна підтвердити будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид таких доказів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом для підтвердження витрат на перевезення товарів.

На підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, позивачем надані довідка про транспортні витрати від 17 серпня 2021 року №01-08/-04, рахунок на оплату транспортних послуг від 17 серпня 2021 року та акт надання транспортних послуг від 17 серпня 2021 року №245, які є належними та допустимими доказами розміру таких витрат, а також відповідають та узгоджуються із іншими документами, зо надані позивачем.

Так, перевезення товару забезпечувалось ТОВ «АЙ СІ ЕС» (далі - перевізник) на підставі договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №051220-82, що підтверджується рахунком на оплату транспортних послуг від 17 серпня 2021 року №247 та актом надання транспортних послуг від 17 серпня 2021 року №245, які були видані ТОВ «АЙ СІ ЕС» та містили посилання на відповідний договір.

Позивач звертає увагу, що у митній декларації від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/021048 та в митній декларації від 19 серпня 2021 року №UA100380/2021/021129, на підставі якої товар був випущений у вільний обіг, уповноваженим представником позивача помилково вказані реквізити договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №4. Відомості графи 44 митної декларації від 19 серпня 2021 року №UA100380/2021/021129 були скореговані і замість №4 договору про надання транспортно-експедиційних послуг зазначено правильний №051220-82, про що свідчить аркуш коригування від 26 січня 2022 року. Договори про транспортно-експедиційні послуги від 05 грудня 2020 року №4 та №051220-82 за змістом повністю співпадають, тому претензії відповідача до договору №4 так само стосуються договору №051220-82.

В матеріалах справи містяться копії договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №051220-82, укладеного позивачем з ТОВ «АЙ СІ ЕС», а також договору про транспортно-експедиційні послуги від 05 грудня 2020 року №4, укладеного позивачем з ТОВ «Хілдом Логістікс».

Згідно із пунктами 2.1.1 та 2.1.2 договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №051220-82 Перевізник організовує перевезення вантажів замовника (Позивача) морським, залізничним, автомобільним авіаційним транспортом; укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги.

Керуючись вказаними положеннями договору від 05 грудня 2020 року №051220-82 ТОВ «АЙ СІ ЕС» до перевезення товару морським транспортом залучено ТОВ «Хілдом Логістікс», яке вказане перевізником у коносаменті №NODS від 30 червня 2021 року, а також LLC Lex-East Profi Consult, яке зазначене в якості перевізника у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №1772 від 16 серпня 2021 року.

Пунктами 3.5 та 3.6 договору про надання транспортно-експедиційних про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №051220-82 передбачено, що надані послуги третіх осіб оплачуються Перевізником (ТОВ «АЙ СІ ЕС») за рахунок Замовника (ТОВ «ПЕГАС-СК»). У власності Перевізника (Виконавець) залишається плата за виконання експедиторських послуг, розмір якої розраховується згідно з пунктом 3.2 договору.

Пункт 7 договору про надання транспортно-експедиційних про надання транспортно-експедиційних послуг від 05 грудня 2020 року №051220-82 містить положення про страхування відповідальності Перевізника, однак не передбачає виплату Замовником будь-яких коштів, у тому числі й на страхуванням товару.

Тому, обов`язки сторін за пунктом 7 договору від 05 грудня 2020 року №051220-82 не стосуються визначення митної вартості товару.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що позивач не повинен мати документів, які підтверджують відносини ТОВ «АЙ СІ ЕС» з ТОВ «Хілдом Логістікс» та LLC Lex-East Profi Consult. Витрати ТОВ «АЙ СІ ЕС» на послуги ТОВ «Хілдом Логістікс» та LLC Lex-East Profi Consult відшкодовуються позивачем ТОВ «АЙ СІ ЕС» в рамках відносин за договором від 05 грудня 2020 року №051220-82.

Стаття 53 МК України передбачає надання документів, що підтверджують вартість страхування товару як складової його митної вартості виключно у разі якщо таке страхування здійснювалось. Однак, у даному випадку страхування товару не проводилось.

Поставка товарів, митне оформлення яких проводилось за митною декларацією від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/021048, здійснені на умовах FOB Incoterms 2020 за змістом яких: продавець зобов`язаний надати рахунок-фактуру за договором; доставити товар на борт судна у визначені договором терміни і місце; забезпечити покупця інформацією щодо правил перевезення; забезпечити експортне оформлення вантажу; упакувати і промаркувати вантаж; повідомити покупця про те, що товар завантажений на судно; покупець повинен оплатити товар згідно з умовами договору; надати продавцю дані щодо судна (назва, порт); нести всі ризики за товар після його розміщення на борту судна до вивантаження на складі покупця; оформити й оплатити перевезення вантажу з порту вивантаження.

Згідно із пунктом 4 контракту від 26 жовтня 2020 року №26102020-WVT ціна товару включає в себе вартість тари, упаковки, маркування та робіт по їх виконанню, митного оформлення експорту та інших витрат згідно встановлених умов поставки FOB.

Таким чином, витрати на навантаження товару понесені продавцем за контрактом від 26 жовтня 2020 року №26102020-WVT та включені до договірної вартості товару, що пояснює відсутність таких витрат у довідці про транспортні витрати від 17 серпня 2021 року №01-08/-04.

Доводи відповідача про недоліки в оформленні наданого позивачем прайслиста не може бути підставою, що можуть свідчити про заниження митної вартості.

По-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів. По-друге, це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. По-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайслистів. Тобто прайслист є документом довільної форми, а тому митний орган не може вказувати на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайслиста, який продавець може оформлювати в довільній формі та на власний розсуд. Тому будь-які сумніви в правильності складання прайслиста не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17 та від 10 травня 2023 року по справі №815/1780/17.

Посилання відповідача на те, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ) суд вважає необґрунтованими, адже відповідач не пояснив чому заявлена декларантом митна вартість не відповідає поняттю «дійсна вартість».

У постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлено, зокрема, в постанові від 31 березня 2020 року по справі №826/12344/15.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом статті 53 МК України не є одним із основних документів, що підтверджує митну вартість товару, та подається у разі якщо основні документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За встановленої у ході розгляду даної справи відсутності наведених умов щодо подання митної декларації країни відправлення, суд вважає, що відсутність такого документа не може слугувати перешкодою для митного оформлення товару за заявленою декларантом митною вартістю.

В аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 липня 2018 року по справі №809/1174/17, від 05 лютого 2019 року по справі №816/1199/15-а, від 29 вересня 2020 року по справі №160/9473/19, від 25 травня 2021 року по справі №520/10386/2020, від 13 січня 2022 року по справі №520/11061/2020.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/000388/2 зазначено, що визначити митну вартість товару за другорядними методами виявилось неможливим у зв`язку з відсутністю у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Взято за основу митну вартість товару, що зазначена у митній декларації від 28 липня 2021 року №UA100040/2021/324320.

Водночас, поставки згідно із митною декларацією від 28 липня 2021 року №UA100040/2021/324320 та митною декларацією від 18 серпня 2021 року №UA100380/2021/021048 відрізняються щодо товару, адже згідно із митною декларацією від 28 липня 2021 року №UA100040/2021/324320 здійснювалась поставки іншого товару, а саме взуття з верхом та підошвою з полімерних матеріалів, що закриває щиколотку (туфлі чоловічі), та на інших умовах - СРТ UA Київ.

Згідно з правилами Інкотермс 2020 за умовами поставки СРТ продавець оплачує витрати і необхідні для доставки товару в указане місце призначення, в даному випадку до міста Київ.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані ТОВ "ПЕГАС-СК" разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, отже рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/000388/2 від 18 серпня 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Доводи апеляційної скарги Київської митниці не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі №640/5917/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.М. Заїка

Ю.К. Черпак