Справа № 520/19522/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 лютого 2025 року Справа № 520/19522/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) про повернення безпідставно сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 90379,68 грн. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.01.2024 до 31.01.2024, на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_4 у Чугуївському управлінні ДКСУ в Харківській області, МФО 820172).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2024 №26 ОСОБА_1 направлено для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби. Відповідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_5 №805 від 27.01.2024 військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 потребував завершальної медичної реабілітації у медичному реабілітаційному центрі «Миргородкурорт» ( АДРЕСА_3 ) календарних днів. Представник позивача зазначає, що 25.02.2024 молодший лейтенант ОСОБА_1 перестав виходити на зв`язок. Відтак молодший лейтенант ОСОБА_1 до місця служби та розташування 6 штурмової роти не повернувся до цього часу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України. Причинами переплати відповідачу грошового забезпечення та додаткової винагороди є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення. Таким чином, відповідача набув та зберіг майно, а саме грошові кошти в сумі 90379,68 грн. без достатньої правової підстави, оскільки самовільно залишив місце служби під час дії воєнного стану та фактично не виконував військового обов`язку з 28.01.2024 до 31.01.2024, що стало підставою для звернення військовою частиною НОМЕР_1 до суду з даним позовом.

На виконання вимог частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України судом зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . У позовній заяві позивач зазначив, що місцем проживання вказаної особи є: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 .

З Єдиного державного демографічного реєстру судом отримано відповідь від 19.07.2024 №699416, в якій зазначено, що інформація щодо ОСОБА_1 збігається із наданим позивачем місцем проживання відповідача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Через систему «Електронний суд» 17.07.2024 до канцелярію суду представником позивача подано, зокрема заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у щорічній відпустці.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач своїм правом надання у відповідності до ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) для подання відзиву на позов не скористався, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 251 КАС України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 надіслана відповідачу на адресу реєстрації місця проживання, зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти «За закінченням терміну зберігання» від 08.02.2025.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 1 ст. 131 КАС України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, відповідач вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі №520/19522/24.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2023 № 350 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 3 штурмового взводу 6 штурмової роти НОМЕР_6 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , з цього ж дня справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2024 №26 ОСОБА_1 з 26.01.2024 направлено до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ) для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Відповідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_5 №805 від 27.01.2024 військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 потребував завершальної медичної реабілітації у медичному реабілітаційному центрі «Миргородкурорт» ( АДРЕСА_3 ) календарних днів.

Молодший лейтенант ОСОБА_1 25.02.2024 перестав виходити на зв`язок.

Результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення частини встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 до місця служби та розташування 6 штурмової роти у населеному пункті АДРЕСА_5 не повернувся до цього часу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України 23.05.2024 направлені до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

З метою встановлення місця перебування молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 направлено відповідний запит за №23/988 від 07.03.2024 до ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт».

Відповідно до повідомлення ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт» №203 від 15.03.2024 військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 27.01.2024 і по даний час не проходив реабілітаційне лікування в даному лікувальному закладі та за медичною допомогою не звертався.

Враховуючи, що нарахування та виплата грошового забезпечення здійснюється на підстави рапорту командира 6 штурмової роти, що подається щомісячно до 05 числа кожного місця до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , а також те, що лист ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт» (м. Миргород) стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 отриманий військовою частиною 15.04.2024 за вхідним №3696/2, йому нараховано та фактично вплачено грошове забезпечення за січень 2024 року в повному обсязі.

Згідно довідки начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 надмірно виплачені грошові кошти в сумі 90379,68 грн. (дев`яносто тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 68 копійок).

Причинами переплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 набув та зберіг майно, а саме грошові кошти в сумі 90379,68 грн. без достатньої правової підстави, оскільки самовільно залишив місце служби під час дії воєнного стану та фактично не виконував військового обов`язку з 28.01.2024 до 31.01.2024, що стало підставою для звернення військовою частиною НОМЕР_1 до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).

Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.

Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

При цьому, суд встановив, що висновком службового розслідування встановлений факт самовільного залишення місця служби під час дії воєнного стану 28.01.2024, у зв`язку з чим матеріали відносно відповідача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України направлені до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.01.2024.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за вищевказаний період.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача зайво виплаченого грошового забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.01.2024 до 31.01.2024 у розмірі 90379,68 грн.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів адміністративної справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) про повернення безпідставно сплачених коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄРДПОУ НОМЕР_2 , р/р НОМЕР_4 у Чугуївському управлінні ДКСУ в Харківській області, МФО 820172) зайво виплачене грошове забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.01.2024 до 31.01.2024 у розмірі 90379 (дев`яносто тисяч триста сімдесят дев`ять) грн. 68 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 24.02.2025.

Суддя Супрун Ю.О.