Справа № 240/1404/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

25 лютого 2025 року м. Житомир справа № 240/1404/25

категорія 106020200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 07 січня 2023 року 20 липня 2023 року з розрахунку 100 000,00 грн, а також щодо не нарахування та не виплати за період з березня 2023 року по лютий 2024 року грошового забезпечення в розмірі, визначеному абзацом 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

На виконання ухвали суду позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначає, що з 07 по 31 січня 2023 року, з 23 по 27 лютого 2023 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 27 лютого 2023 року позивач отримав поранення, після якого у період з 27 лютого 2023 року по 20 липня 2023 року перебував у відпустці за станом здорові згідно довідки ВЛК та проходив лікування. Після цього, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01 вересня 2022 року по 02 лютого 2024 року, та неодноразово звертався до командування частини із проханням донарахувати додаткову грошову винагороду за участь в бойових діях, та лікування після отриманого ТЯЖКОГО поранення. 24 квітня 2024 року на адресу відповідача був направлений запит з проханням надати виписку по заробітній платі, наказ (витяг з наказу) про направлення в зону бойових дій та виведення із зони бойових дій, відповідь на який не отримано. 28 травня 2024 року був направлений повторний запит та 06 вересня 2024 року був направлений адвокатський запит з проханням надати грошовий атестат за 2023 та 2024 роки, відповіді на які не отримано. При цьому, позивач не отримував жодних повідомлень про нараховані йому грошові кошти відповідачем, чи будьяку іншу інформацію від відповідача. Отже, позивач не отримавши додаткову винагороду у належному розмірі 06 вересня 2024 звернувся до відповідача з проханням донараховати йому додаткову винагороду та до грудня 2024 року сподівався на позитивний розгляд поданої заяви та на отримання коштів. Проте, не отримавши належних йому коштів від відповідача звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з порушенням правила об`єднання позовних вимог. Наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 17 липня 2023 року.

Дослідивши доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 названої правової норми для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 07 січня 2023 року по 20 липня 2023 року з розрахунку 100 000,00 грн, а також щодо не нарахування та не виплати за період з березня 2023 року по лютий 2024 року грошового забезпечення в розмірі, визначеному абзацом 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язання вчинити відповідні дії.

При цьому, спірні правовідносини виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, а отже в цьому випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який, в силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, слід обраховувати з 01 липня 2023 року, а тому вказаний строк закінчився 02 жовтня 2023 року (01 жовтня 2023 року припадає на вихідний день).

При цьому позивач, звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" лише 21 січня 2025 року, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Надаючи оцінку посиланням позивача на те, що на запити відповідач не надав відповіді, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Адвокатський запит інструмент, що допомагає адвокату зібрати докази та підготуватися до подальших кроків. За одним із підходів, адвокатський запит не є запитом на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та військовою частиною щодо зобов`язання останньої надати повну відповідь на адвокатський запит, не є публічно-правовими у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Ураховуючи правову природу адвокатського запиту, останній не є зверненням військовозобов`язаного щодо вирішення питань проходження служби. Подібні висновки, вкладені у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2024 року у справі № 340/2502/23.

При цьому, подання адвокатом запитів не позбавляло останнього звернутися до суду за захистом права свого клієнта одразу без отримання відповіді відповідача та в межах строку встановленого законодавством.

При визначенні початку перебігу строку для звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а.

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття ж «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному, на думку особи, розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання виплати особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.

Як зазначає сам позивач, про неналежний розмір грошового забезпечення він був обізнаний, а звернення адвоката були направлені на отримання інформації про розмір такого. Отже, про порушення своїх прав позивач був обізнаний з моменту отримання відповідних виплат і у визначений законодавством строк не звернувся до суду з відповідним позовом.

Доводи, наведені у заяві, не підтверджують існування об`єктивних непереборних обставин, що обумовили пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Згідно з частинами 2, 3 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на вчинення позивачем дій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд уважає за необхідне продовжити строк для усунення визначених в ухвалі від 20 січня 2025 року недоліків на п`ять днів з дати отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Керуючись статтями 121, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволені заяви про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 відмовити та визнати неповажними наведені у цій заяві причини пропуску строку звернення до суду.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення визначених в ухвалі суду від 20 січня 2025 року недоліків на п`ять днів з дати отримання копії даної ухвали

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Окис