Справа № 200/801/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Справа№200/801/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника, звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (далі - відповідач) про зобов`язання закрити виконавче провадження ВП НОМЕР_3 відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2024, у справі №227/671/24 її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, та призначено покарання у вигляді конфіскації предметів торгівлі. 24.05.2025 Добропільським відділом ДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусовому виконанню вищевказаного виконавчого документа.

23.01.2025 до Добропільського відділу ДВС у Покровському районі був надісланий адвокатський запит щодо закриття виконавчого провадження НОМЕР_3.

Листом відповідача на адвокатський запит повідомлено, що на примусовому виконанні перебуває ВП НОМЕР_3 з примусового виконання постанови №227/671/24, виданої 19.04.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про конфіскацію у ОСОБА_1 відповідно до протоколу огляду місця події від 20.02.2024, а саме пиво: «ВАВ» - 72 банки об`ємом 0,5л. кожна, без конфіскації виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі на користь держави, яке відкрито 24.05.2024.

20.02.2024 виявлені предмети торгівлі вилучені та передані для тимчасового зберігання до ВП №1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області.

З метою забезпечення належного виконання посадових обов`язків, працівникам запроваджено дистанційну роботу поза межами адміністративної будівлі ДВС за місцем фактичного проживання із застосуванням електронних комунікацій і технологій.

Враховуючи ч.1 ст. 40, а також положення Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2002 №°985, здійснити заходи щодо розпорядження алкогольними напоями в порядку передбаченому діючим законодавством та відповідно закінчити ВП згідно п.9 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» не можливо.

При зверненні до сервісного центру, з метою перереєстрації авто ОСОБА_1 повідомлено про те, що перереєстрація або купівля-продаж автомобіля не можлива, так як відносно нього відкрито виконавчі провадження.

Відкрите ВП НОМЕР_3 фактично позбавляють її права на захист приватної власності та розпорядження власним майном при відсутності у неї на зберіганні вилучених предметів торгівлі. Через неналежне виконання службових обов`язків органами виконавчої служби ОСОБА_1 не може розпоряджатися власним майном.

Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №200/801/25.

Вирішуючи питання стосовно підсудності справи судом враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06.02.2019 у справі № 757/62025/17-ц а також позицію, яка висловлена Верховним Судом у постановах від 11.10.2023 у справі №460/10292/23 та від 04.10.2023 у справі №240/8781/23.

У встановлений судом строк відповідачем поданий відзив на позовну заяву, де відповідач просив у задоволені позову відмовити з огляду на наступне.

Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції змінив місце розташування за наступною адресою: АДРЕСА_1 , телефон - НОМЕР_1 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

З метою забезпечення належного виконання посадових обов`язків, працівникам відділу запроваджено дистанційну роботу поза межами адміністративної будівлі відділу ДВС за місцем фактичного проживання (перебування) із застосуванням електронних комунікацій і технологій.

На примусовому виконанні у Добропільскому відділі державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови № 227/671/24, виданої 19.04.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області, про конфіскацію у ОСОБА_1 предметів торгівлі, які були вилучені відповідно до протоколу огляду та вилучення від 20.02.2024р., а саме: пиво"DAB"- 72 банки об`ємом 0,5л. кожна, без конфіскації виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, яке відкрито 24.05.2024.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985, не уявляється можливим здійснити заходи щодо розпорядження алкогольними напоями в порядку, передбаченому діючим законодавством.

Фактичні обставини справи.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2024, у справі №227/671/24, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, який слід сплатити за реквізитами: отримувач Добропільське ГУК/Добропільська МТГ/21081100, код отримувача (ЕДРПОУ) 37967785, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0005652, код класифікації доходів бюджету 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету адміністративні штрафи та інші санкції, призначення платежу - № 227/671/24, з конфіскацією предметів торгівлі, які були вилучені відповідно до протоколу огляду та вилучення від 20.02.2024 року, а саме: пиво «DAB» - 72 банки об`ємом 0,5л. кожна, без конфіскації виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

24.05.2024 постановою головного державного виконавця Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 про конфіскацію у ОСОБА_1 предметів торгівлі, які були вилучені відповідно до протоколу огляду та вилучення від 20.02.2024р., а саме: пиво"DAB"- 72 банки об`ємом 0,5л. кожна, без конфіскації виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

20.02.2024 виявлені предмети торгівлі вилучені та передані для тимчасового зберігання до відділу поліції ВП № 1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області, вказане підтверджене протоколом від 20.02.2024.

24.10.2024 представником позивача направлено адвокатський запит до відповідача про надання інформації стосовно необхідності вчинення дій позивачем необхідних для закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3

Відповідачем надано відповідь №2223-710 від 29.01.2025, з якої вбачається, що з метою забезпечення належного виконання посадових обов`язків, працівникам запроваджено дистанційну роботу поза межами адміністративної будівлі ДВС за місцем фактичного проживання із застосуванням електронних комунікацій і технологій.

Враховуючи ч.1 ст. 40, а також положення Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам ДВС, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2002 №°985, здійснити заходи щодо розпорядження алкогольними напоями в порядку передбаченому діючим законодавством та відповідно закінчити ВП згідно п.9 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» не можливо.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 9 Закону №1404-VIII визначено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна (частина перша).

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення (частина друга статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 9 Закону №1404-VIII).

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина дев`ята).

Аналогічні норми передбачені Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до пункту другого розділу І якого, Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Мета ведення Єдиного реєстру боржників полягає в оприлюдненні в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Саме включення позивача до зазначеного реєстру покладає на нього передбачені законом обмеження, на які він посилається в обґрунтування заявленого позову.

Так, згідно з пунктами шостим, сьомим розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: 1) про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

Аналізуючи вищенаведені приписи Закону №1404-VІІІ та Положення №2432/5 слід дійти висновку про те, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, до яких, зокрема, відноситься закінчення виконавчого провадження.

Тобто, в разі відсутності у особи невиконаних майнових зобов`язань така особа не повинна перебувати в Єдиному реєстрі боржників з огляду на мету його ведення.

За приписами частини 2 статті 15 Закону №1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною другою вказаної статті 39 Закону №1404-VІІІ встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Наведені вимоги статті 39 Закону №1404-VІІІ відповідачем не дотримані.

Так, підставою для відмови у закінченні виконавчого провадження відповідачем зазначена неможливість здійснити заходи щодо розпорядження алкогольними напоями щодо яких прийнято судове рішення про конфіскацію.

Згідно з частиною першою статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтями 314, 315 КУпАП визначено, що виконання постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, здійснюється шляхом вилучення конфіскованого предмета і примусового безоплатного звернення цього предмета у власність держави. Реалізація конфіскованих предметів, які стали знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, провадиться в порядку, встановлюваному законами України.

Статтею 62 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Розпорядження конфіскованим майном та майном, яке не підлягає реалізації, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №985, реалізація майна, конфіскованого за рішенням суду і переданого органам державної виконавчої служби здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 18 цього Порядку конфісковані алкогольні напої, спирт етиловий, прилади для незаконного виготовлення спирту етилового, алкогольних напоїв, виробнича, транспортна, споживча тара (упаковка), етикетки, корки, засоби закупорки, марки акцизного податку (у тому числі підроблені), тютюнові вироби, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, обладнання для промислового виробництва сигарет та цигарок, папір цигарковий (товарна позиція 4813 згідно з УКТЗЕД ( 584а-18 ), крім товарної підкатегорії 4813 10 00 00), фільтри для промислового виробництва сигарет: фільтропалочки ацетатні (товарна підкатегорія 5601 22 90 00 згідно з УКТЗЕД (584а-18)) підлягають знищенню. Конфісковане обладнання для промислового виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв підлягає реалізації. У разі нереалізації такого обладнання воно підлягає знищенню (утилізації).

Рішення про знищення відповідного конфіскованого майна приймається комісією.

Під час вирішення комісією питання щодо знищення відповідного конфіскованого майна на засіданні комісії можуть бути присутніми представник суб`єкта господарювання, який має ліцензію на виробництво відповідної категорії продукції (за згодою), представник асоціації виробників та/або імпортерів відповідної категорії продукції (за згодою) та представник суб`єкта господарювання, знаками для товарів і послуг якого позначена відповідна конфіскована продукція.

Отже, відповідні дії з метою виконання рішення суду щодо конфіскації майна повинен вчинити виключно орган державної виконавчої служби.

При цьому у позивача відсутні жодні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання рішення в частині конфіскації майна, і безпосереднє виконання рішення в цій частині не залежить від його волі, оскільки він не має правових підстав розпорядитися конфіскованим майном, що вилучене в нього в межах виконавчого провадження, в тому числі здійснити його знищення, та взагалі не має до нього доступу.

Разом з тим, тривале невиконання рішення щодо конфіскації майна за відсутності обов`язку позивача у його виконанні зумовлює наявність відомостей про нього в Єдиному реєстрі боржників та обмеження його прав.

Оскільки у позивача відсутні зобов`язання щодо вчинення дій, спрямованих на виконання постанови суду в частині конфіскації, а такі зобов`язання покладені виключно на орган державної виконавчої служби, позивач не може бути боржником у контексті частини другої статті 15 Закону №1404-VIII.

Як наслідок, відкрите за вказаними обставинами виконавче провадження підлягає закінченню, наслідком чого є виключення відомостей щодо позивача з Єдиного реєстру боржників.

Посилання відповідача на не можливість здійснити заходи щодо розпорядження алкогольними напоями в порядку передбаченому діючим законодавством та відповідно закінчити ВП згідно п.9 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із запровадженням для працівників режиму дистанційної роботу поза межами адміністративної будівлі ДВС, суд не приймає, оскільки не вказане не може бути підставою для обмеження прав позивача.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.9 Конституції України, ст.6 КАС України ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Протоколів до неї й практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Протоколу І до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, підкреслено важливе значення принципу «добропорядного врядування», а саме у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб; зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (§ 70). У § 71 вказаного рішення Європейський суд з прав людини також зауважив, що принцип «добропорядного врядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня недбалість; з іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка розраховувала на легітимність добросовісних дій державного органу; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються;

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Lelas v. Croatia»).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач позбавлена можливості розпоряджатися власним майном через бездіяльність відповідача, що не ґрунтується на законі, а викликана особливостями роботи на час воєнного стану, що позаяк не може негативним чином впливати на права позивача та фактично являє собою таким чином протиправне втручання.

З наведених підстав, суд дійшов висновку про необхідність задоволення цього позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не вчинення дій стосовно закриття (закінчення) виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 та зобов`язання закрити (закінчити) виконавче провадження ВП НОМЕР_3 відносно ОСОБА_1 .

Щодо судового збору.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі складає 1211,20 грн.

Водночас, відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду в електронній формі, то розмір судового збору має складати - 968,96 грн.

Таким чином, суд, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 968,96 грн. Про інші судові витрати суду не заявлено.

В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами, установленими ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.2,5,72,77,139,241,243-246,255,287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (Донецька, область, м. Добропілля, вул. Першотравнева,83, 85004, ) про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції щодо не вчинення дій стосовно закриття (закінчення) виконавчого провадження ВП НОМЕР_3.

Зобов`язати Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції закрити (закінчити) виконавче провадження ВП НОМЕР_3 відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (Донецька, область, м. Добропілля, вул. Першотравнева,83, 85004, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя І.В. Буряк