Справа № 320/20855/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року № 320/20855/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ Державної податкової служби України від 07 листопада 2023 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» стосовно директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 та наказ Державної податкової служби України від 29 листопада 2023 року №1502-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації з 29 листопада 2023 року;

- стягнути з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29 листопада 2023 року до дати фактичного поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, а також заробітну плату, яка була не виплачена під час відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження відповідно до наказів Державної податкової служби України від 11 вересня 2023 року №726 «Про порушення дисциплінарного провадження» та від 19 жовтня 2023 року №859 «Про подовження строку здійснення дисциплінарного провадження».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення порядку здійснення дисциплінарного провадження та відсутність підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Заслухавши у судовому засіданні 12.12.2024 позиції присутніх представників учасників справи (позивача та відповідача), дослідивши наявні у справі докази, судом, за згодою таких учасників справи, вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Державної податкової служби України (далі також - ДПС) від 20 серпня 2020 року № 847-о позивача призначено на посаду начальника Управління охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації з 21 серпня 2020 року шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства, але не більше граничного строку, визначеного законодавством. Призначення погоджено з Міністерством фінансів України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також з Службою безпеки України.

Відповідно до наказу ДПС від 19 травня 2021 року позивача призначено на посаду начальника Управління охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації як переможця конкурсу. У зв`язку із змінами організаційної структури та штатного розпису згідно з наказом ДПС від 31 січня 2022 року №78-о, позивача переведено на посаду директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації.

Згідно з наказом ДПС від 29 листопада 2023 року №1502-о припинено державну службу та звільнено позивача із займаної посади у зв`язку з вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення згідно з пунктом 4 частини 1 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі також - Закон №889-VIII).

Відповідно до Наказу №1502-о підставою для припинення державної служби та звільнення позивача є наказ ДПС від 07 листопада 2023 року №30-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення, зі змісту якого вбачається, що позивач вчинила дисциплінарний проступок - порушення присяги державного службовця.

Як зазначено в Наказі №30-дс, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вчинення нею дисциплінарного проступку, який полягає у неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків, зокрема порушення вимог підпункту 5 пункту 43, пунктів 1, 3, 35, 40, 49, 50, 51, 77, 116, 228, 240, 252, 336, 363, 376, 415, 434, 445, 758, 760 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18грудня 2013 року № 939 (далі - Порядок №939) та вимог статей 5, 21, 30, 37 Закону України від 21 січня 1994 року №3855-ХІІ «Про державну таємницю», а саме незабезпечення внесення пропозицій щодо внесення змін до організаційно-розпорядчих документів ДПС у частині візування проектів наказів про призначення (звільнення) осіб відповідно до номенклатури посад, невиконання висновків комісії Міністерства фінансів України, викладених в акті перевірки стану охорони державної таємниці, недотримання порядку погодження призначення кандидатів на номенклатурні посади тощо. Зазначені порушення директором Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 призвели до загрози витоку секретної інформації.

На думку відповідача, такі дії позивача є дисциплінарним проступком і кваліфікуються як порушення Присяги державного службовця. Під порушенням присяги відповідач розуміє скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює виконання ним своїх обов`язків надалі. За вчинений дисциплінарний проступок до позивача застосовано дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону - звільнення за порушення присяги державного службовця.

Підставою для видання наказу №30-дс є подання Дисциплінарної комісії від 30 жовтня 2023 року №95/99-00-02 ДСК.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, у Доповідній записці Департаменту відомчого контролю про результати спеціальної експертизи проведеної Службою безпеки України щодо наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею в Державній податковій службі України, №1073/99-00-02-03-01-13 від 11.09.2023 та Доручення до цієї доповідної записки №167-д (02) від 11.09.2023, зазначено, що з 08 серпня 2023 року по 14 серпня 2023 року Службою безпеки України проведена спеціальна експертиза наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею в Державній податковій службі України.

За її наслідками складено акт спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею від 18.08.2023 № 26/1/1-7735дск.

У цій же Доповідній записці №1073/99-00-02-03-01-13 від 11.09.2023 та Доручення до цієї доповідної записки №167-д (02) від 11.09.2023, зазначено що за результатами проведення службового розслідування на підставі наказу ДПС «Про проведення службового розслідування» від 07.09.2023 №720 у разі встановлення порушень на підставі його висновків ініціювати дисциплінарні провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку стосовно посадових осіб, з вини яких допущено виявлені недоліки і порушення, та вжити заходів з метою усунення недоліків.

Наказом Державної податкової служби України від 11 вересня 2023 року №726 «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарних проступків стосовно директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 за період керівництва роботою Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, відсторонено директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження. Доручено Департаменту відомчого контролю ( ОСОБА_3 ) підготувати матеріали, передбачені статтею 73 Закону №889-VІІІ, для здійснення дисциплінарного провадження та направити їх до Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України. Доручено Департаменту персоналу ( ОСОБА_4 ) забезпечити надання Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України інформації, передбаченої статтею73 Закону № 889-VІІІ, стосовно директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 , зокрема відомостей щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень, витягу з особової справи з контактними даними (адреса місця проживання/перебування, адреса електронної пошти, інші засоби електронного комунікаційного зв`язку), посадової інструкції, результатів річного оцінювання.

Відповідно до наказу ДПС від 12.09.2023 №731 порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника директора департаменту - начальника управління кадрового забезпечення та взаємодії з територіальними органами Департаменту персоналу ОСОБА_4 без відсторонення від виконання обов`язків.

Тимчасове увільнення працівника від виконання трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи, на умовах та підставах встановлених законодавством є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках. Здійснюючи відсторонення від роботи працівника роботодавець зобов`язаний діяти на підставі, у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені законом, неупереджено, дотримуватись принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з наказом від 21.02.2020 №95 «Про Дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України» утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України та затверджено її склад.

Наказом Державної податкової служби України «Про подовження строку здійснення дисциплінарного провадження» №859 від 19 жовтня 2023 року продовжено по 09 листопада 2023 року строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно позивача.

Суд звертає увагу, що за висновками Служби безпеки України умови, необхідні для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, в Державній податковій службі України відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про державну таємницю», створено. Наявні порушення вимог режиму секретності. Надано Державній податковій службі України спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Відповідно до висновку Служби безпеки України, у зв`язку з виявленими фактами порушень, які створили загрози витоку секретної інформації, відповідно до вимог пункту 777 Порядку №939, керівництву Державної податкової служби України, із залученням працівників Міністерства фінансів України, рекомендовано провести службові розслідування за фактами:

перебування на номенклатурній посаді ОСОБА_6 , якій не надано допуску до державної таємниці;

створення відомчих нормативних актів, що не відповідають вимогам законодавства України про державну таємницю;

порушення порядку погодження призначення на посаду заступника начальника режимно-секретного органу кандидата, який не відповідає кваліфікаційним вимогам;

порушення порядку призначення на посаду начальника мобілізаційного відділу особи, яка не має допуску до державної таємниці.

Пунктом 5 Акту комісія зробила висновок, що відповідно до статті 39 Закону України «Про державну таємницю» за невжиття заходів забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною, винних осіб притягнути до передбаченої законом відповідальності.

На виконання вимог Служби безпеки України, наказом Державної податкової служби України «Про проведення службового розслідування» від 07.09.2023 №720, згідно з вимогами п.777 Порядку № 939, призначено проведення службового розслідування з 07.09.2023 по 07.10.2023 за участі представників Служби безпеки України та Міністерства фінансів України.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 779 Порядку № 939 для проведення службового розслідування призначається комісія з проведення службового розслідування у складі не менш як трьох осіб, до якої включаються досвідчені працівники, яким надано допуск до державної таємниці за відповідною формою та доступ до секретної інформації,

Разом з тим, 3 члени комісії, серед яких директор Департаменту забезпечення відомчого контролю ДПС, Голова комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_3 , заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу, аналізу та оцінки стану опрацювання податкових ризиків управління моніторингу та аналізу Департаменту забезпечення відомчого контролю, заступник Голови комісії з проведення службового розслідування ОСОБА_17 та головний державний інспектор відділу внутрішнього контролю управління організаційно-контрольного забезпечення Департаменту організації роботи Служби ДПС ОСОБА_18 не мають допуску та їм не надано доступу до державної таємниці.

Вказані обставини відповідачем за час розгляду справи заперечені не були.

Таким чином, комісія, визначена наказом ДПС №720 від 07.09.2023, у ході здійснення перевірки виявлених Службою безпеки України загроз витоку інформації та інших порушень режиму секретності, була позбавлена можливості опрацьовувати секретні документи, буда сформована з порушенням вимог Порядку № 939.

Як наслідок, не використання усіх передбачених законодавством у сфері охорони державної таємниці механізмів здійснення перевірки, у тому числі опрацювання секретних документів на наявність у них відповідних резолюцій та підписів виконавців про опрацювання цих секретних документів (вимоги пунктів 100, 116 Порядку № 939), ставить під сумнів об`єктивність та повноту здійсненої у ДПС перевірки щодо виявлених Службою безпеки України загроз витоку інформації, а саме можливості надання доступу до секретної інформації посадовим особам ДПС, які призначені на посади, перебування на яких передбачає наявність допуску до державної таємниці відповідної форми, але які на момент призначення не мали цього допуску.

Як зазначено в наказі №30-дс, дисциплінарною комісією встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, а саме: незабезпечення внесення пропозицій щодо внесення змін до організаційно-розпорядчих документів ДПС у частині візування проектів наказів по призначення (звільнення) осіб відповідно до номенклатури посад; невиконання висновків комісії Міністерства фінансів України, викладених в акті перевірки стану охорони державної таємниці.

Так, позивачем - директором Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, організовано складання Плану заходів щодо усунення порушень та недоліків законодавства у сфері охорони державної таємниці у Державній податковій службі України (№338/99-00-15-01-08 від 07.04.2023), який 07.04.2023 затверджено в.о. Голови ДПС ОСОБА_19 (далі - План № 338). У подальшому до цього плану внесено зміни, а саме перенесення термінів виконання, оскільки заплановані дати виконання не в повній мірі відповідають часу для їх опрацювання у взаємодії з іншими структурними підрозділами ДПС з урахуванням вимог усіх законодавчих та нормативних актів та змін до них (у тому числі організаційно-розпорядчих актів ДПС), якими врегульовано виконання завдань та функцій РСО ДПС.

Для використання в роботі до Департаменту організації роботи служби (як головному виконавцю пунктів 1 та 5 Плану №388), Департаменту персоналу, Департаменту інфраструктури та господарського забезпечення, Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДПС Департаментом надіслано витяги з Плану заходів щодо усунення порушень та недоліків від 10.04.2023 №342/99-00-15-01-08, від 11.04.2023 №344/99-00-15-01-08, від 10104.2023 №345/99- 00-15-01-08, від 11.04.2023 №346/99-00-15-01-08 відповідно.

Натомість, Департаментом організації роботи служби з посиланням на положення відомчого розпорядчого акту - Регламенту Державної податкової служби України, затвердженого наказом ДПС від 26.06.2023 № 6, було відмовлено у організації приведення відомчих актів, що стосуються питань організації роботи режимно-секретного органу у відповідність до вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці (лист № 923/99-00-01-01-02-08 від 03.05.2023). Також, було вказано на те, що Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог Регламенту ДПС необхідно було погодити План № 388 з зацікавленими структурними підрозділами та Департаментом організації роботи служби.

Суд звертає увагу на те, що вказане не відповідає вимогам законодавства у сфері охорони державної таємниці, оскільки РСО - є самостійним структурним підрозділом, що безпосередньо підпорядковується керівнику установи, який створений з метою здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності у державній установі та має право давати рекомендації керівнику установи щодо обов`язкових для виконання вказівок керівникам підрозділів установи з питань забезпечення режиму секретності (частина 1, пункт «є» частини 9 статті 21 Закону України «Про державну таємницю»).

Окрім цього, саме на РСО покладено обов`язок розроблення плану усунення недоліків та порушень, виявлених у ході перевірок стану організації охорони державної таємниці контролюючими органами (пункт 759 Порядку № 939), а передача функцій РСО будь-яким іншим підрозділам державного органу не допускається (частина 10 статті 21 Закону України «Про державну таємницю»).

Таким чином, посадовими особами та керівником Департаменту організації роботи служби з посиланням на норми Регламенту ДПС (відомчого розпорядчого документа) було відмовлено у виконанні вказівок в.о. Голови ДПС, визначених у Плані № 388, які базувалися на вимогах Закону та Порядку №939.

З метою виконання пунктів 1 та 5 Плану № 388, з огляду на те, що Департаментом організації роботи служби було відмовлено у організації їх виконання за вказівкою позивача підготовлено доповідну записку в.о. Голови ДПС ОСОБА_19 «Про організацію вирішення питань: щодо обмеження кола осіб, які мають доступ до відомостей, що містяться у наказах про доступ до державної таємниці; щодо здійснення РСО ДПС контролю за дотриманням установленого порядку доступу працівників ДПС до відомостей, що становлять державну таємницю» (обл. № 961/99-00-15-01-13 від 31.07.2023).

Оскільки, для виконання положень викладених у цій доповідній записці, в.о. Голови ДПС ОСОБА_19 необхідно було прийняти управлінське рішення, РСО ДПС, відповідно до вимог пункту 3.3.10 глави 3.3 розділу III Регламенту ДПС, було підготовлено проект цього управлінського рішення, який разом з доповідною запискою направлено листом РСО ДПС від 08.02.2023 № 981/99-00-15-01-08 на візування до Департаменту організації роботи служби та Департаменту персоналу.

За результатами опрацювання доповідної записки, проект управлінського рішення до неї, Департаментом організації роботи служби та Департаментом персоналу погоджено не було.

Департаментом організації роботи служби не було надано зауважень та пропозицій до доповідної записки, натомість проект управлінського рішення не був завізований (не надано відповіді щодо згоди його завізувати).

Департаментом персоналу (лист від 15.08.2023 № 1048/99-00-11-01-03-08) було вказано на недоцільність внесення змін до підпункту 3.5.5.1 пункту 3.5.5. розділу III Регламенту ДПС, оскільки відповідно до вимог пунктів 82, 83 розділу II Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № , проекти наказів з кадрових питань (зокрема про прийняття на роботу) візуються зокрема працівником кадрової служби, який його створив та його керівником, посадовими особами структурного підрозділу з питань запобігання та виявлення корупції, уповноваженою особою юридичної служби.

Як наслідок, невиконання Департаментом організації роботи служби пунктів 1, 5 Плану №388 та непогодження ним та Департаментом персоналу проекту управлінського рішення до вищезазначеної доповідної записки унеможливило усунення у повному обсязі у ДПС порушень та недоліків, викладених Мінфіном у Акті комплексної перевірки забезпечення охорони державної таємниці у Державній податковій службі України (вх. ДПС № 21914/дск від 22.03.2023), що і було виявлено та зафіксовано комісією Служби безпеки України.

Так, в акті спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, від 18.08.2023 №26/1/1-7735дск (вх ДПС №659/5/дск від 28.08.2023) проведеної Службою безпеки України зазначено про:

- порушення вимог підпункту 5 пункту 42 Порядку № 939 (відповідальні - в.о. Голови ОСОБА_19, в. о. директор Департаменту організації роботи Служби ОСОБА_7 );

- невиконання висновків комісії Міністерства фінансів України, викладених а акті перевірки стану ОДТ, порушення вимог статей 21, 37 Закону України «Про державну таємницю» та пункту Порядку №758 (відповідальні - в.о. Голови ОСОБА_19, в.о. директор Департаменту персоналу ОСОБА_4 ).

Отже, вказане вище порушення безпідставно поставлено у вину позивачу.

Що стосується недотримання порядку погодження кандидатів на номенклатурні посади.

Згідно з пунктами 2.2, 4.3, 7.1.2, 7.1.3 Порядку призначення, переведення, покладання виконання обов`язків та звільнення з посад працівників Номенклатури Голови ДПС, затвердженого наказом ДПС від 09.12.2020 №704, на виконання пункту 40 Порядку №939, працівниками Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 опрацьовувалась анкета за формою згідно з додатком 3 Порядку №939 для погодження призначення на посаду заступника директора Департаменту - начальника відділу контролю пропускного режиму Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_11 , яка після усунення зауважень погоджувалась Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації та передавалась до Департаменту персоналу для подальшого документального забезпечення призначення та погодження, у тому числі з Мінфіном та органами Служби безпеки України.

Як вбачається з акту від 18.08.2023, Службою безпеки України було відмовлено у погодженні призначення кандидата на посаду, оскільки не надано інформацію про наявність у ОСОБА_11 допуску до державної таємниці, що не відповідає кваліфікаційним вимогам та його призначення не було попередньо погоджене з Міністерством фінансів України (лист від 18.07.2023 №26/1/1-3701нт).

Відповідно до штатного розпису, затвердженого наказом ДПС від 14.01.2022 №22, зі змінами, внесеними наказом ДПС від 07.03.2023 №153, в ДПС передбачено наявність окремого самостійного структурного підрозділу - мобілізаційного відділу.

У порушення вимог підпункту 5 пункту 42 Порядку, пункту 7 Типового положення про мобілізаційний підрозділ органу державної влади, іншого державного органу, затвердженого постановою КМУ від 27.04.2006 №587 наказом ДПС від 13.06.2023 №653 на посаду начальника мобілізаційного відділу призначено ОСОБА_12 , який не має допуску до державної таємниці. Втім, проект зазначеного наказу про призначення ОСОБА_12 на посаду, включену до номенклатури посад, до Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації для візування не надходив. Слід зауважити, що відповідні переліки посад Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації направлялись до Департаменту персоналу за №15/99-00-15-01-05дек від 02.03.2021, №333/99-00-15-01-08 від 07.04.2023.

В акті спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, від 18.08.2023 №26/1/1-7735дск, проведеної Службою безпеки України, зазначено про порушення вимог статей 5, 21 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів 3, 35, 40 Порядку №939 (відповідальні - в.о. Голови ОСОБА_19, в.о. директора Департаменту персоналу ОСОБА_4 ).

На виконання вимог п. 50 Порядку № 939, у зв`язку із змінами у штатному розписі, Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації розроблена нова Номенклатура посад працівників Державної податкової служби України, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, яка погоджена Службою безпеки України та 31.10.2022 затверджена в.о. Голови ДПС України. З урахуванням пропозицій наданих керівником структурного підрозділу, а саме Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, на виконання доручення в.о. Голови ДПС від 28.07.2022 №102 (д), посада заступника директора Департаменту - начальника управління з питань запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, серед інших включена до Номенклатури посад.

У зв`язку з наведеним, до Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , Департаментом охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації надіслано лист №764/99-00-15-01-08 від 10.11.2022 з проханням про надання необхідних документів для оформлення допуску до державної таємниці з терміном виконання до 25 листопада 2022 року та надано перелік питань та зразки документів для оформлення допуску до державної таємниці.

Оскільки у зазначений термін ОСОБА_6 та іншими посадовими особами ДПС, вимоги Закону України «Про державну таємницю» та Порядку виконані не були, позивач звернулась до керівництва ДПС з інформаційною доповідною запискою №871/99-00-15-01-13 від 12.12.2022. У подальшому позивачем, як керівником Департаменту, двічі надсилались листи до Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом та особисто на ім`я ОСОБА_6 від 24.01.2023 №75/99-00-15-01-08 та 12.04.2023 №356/99-00-15-01-08.

Проте документів для оформлення допуску до державної таємниці ОСОБА_6 до надано не було.

В акті спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, від 18.08.2023 №26/1/1-7735дск, проведеної Службою безпеки України зазначено про порушення вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю» та пунктів 3, 49, 50, 51, 758 Порядку № 939 (відповідальні - в.о. Голови ОСОБА_19 , в.о. директора Департаменту персоналу ОСОБА_4 , заступник директора Департаменту - начальник управління з питань запобігання сумнівним фінансовим операціям Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом ОСОБА_6).

З наведеного вбачаються безпідставними доводи відповідача про те, що всі наведені порушення порушення допущено саме позивачем, як директором Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, а не особами, визначеними Службою безпеки України.

Крім того, окремі факти, зазначені у Акті від 18.08.2023 № 26/1/1-7735дск, були предметом судового розгляду Шевченківським районним судом міста Києва під час розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності. Зважаючи на те, що негативних наслідків не настало, постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.10.2023 по справі № 761/34135/23 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП позивача звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно статті 8 Закону № 889-VІІІ державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Приписами статті 64 Закону №889-VІІІ встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону України №889-VIII).

Відповідно до ч. 2 вказаної статті дисциплінарними проступками є, зокрема, порушення Присяги державного службовця.

Згідно вимог ст. 67 Закону України №889-VІІІ дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Суд зазначає, що порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Звільнення за порушення Присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово- дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Ураховуючи, що звільнення за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, та враховуючи встановлені вище обставини, на думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в оскаржуваних рішеннях не наведено достатніх мотивів, чому саме полягає порушення позивачем норм законодавства, кваліфіковане як порушення Присяги.

Отже, оскаржуваний наказ ДПС від 07 листопада 2023 року №30-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким до позивача, як директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню оскаржуваний наказ від 29 листопада 2023 року №1502-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », який базується на протиправному наказі від 07.11.2023 №30-дс.

Таким чином, оскільки, як було встановлено вище, позивач була звільнена без законної для цього підстави, вона має бути поновлена з наступного дня після звільнення (тобто з 30 листопада 2023 року) на посаді директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ДПС, тобто на попередній перед звільненням посаді. А тому відповідні вимоги позивача також визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі також - Порядок) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

При цьому, згідно з пунктом 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки відповідача № 257 від 08 грудня 2023 року середньоденний розмір заробітної плати позивача складає 3 192, 76 грн, що не заперечується позивачем.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року по справі №755/12623/19, щодо застосування норм права, середній заробіток за частиною 2 статті 235 КЗпП, за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Тобто, в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини 2 статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що період трудової діяльності позивача після оскаржуваного звільнення, що мав місце починаючи з 07 травня 2024 року, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, у Бюро економічної безпеки України не може вважатися вимушеним прогулом, оскільки після звільнення з ДПС ОСОБА_1 реалізувала своє право на публічну службу та виконує трудову функцію в іншому центральному органі виконавчої влади, за що отримує відповідну заробітну плату за рахунок коштів Державного бюджету України, а також на неї поширюється інші умови грошового, соціального та пенсійного забезпечення, передбачені законодавством.

Таким чином, період, за який на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, є 30 листопада 2023 року - 06 травня 2024 року.

Відповідно, час вимушеного прогулу позивача становить 107 робочих дні.

Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача складає 341 625, 32 грн (107 робочі дні х 3 192, 76 грн середньоденного розміру заробітної плати), яка і підлягає стягненню на користь останньої.

Щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків на час проведення дисциплінарного провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 72 Закону України «Про державну службу» державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини 2 статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження (частина 3 статті 72 Закону України «Про державну службу»).

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

Таким чином, відсторонення працівника від виконання посадових обов`язків віднесено до дискреційних повноважень суб`єкта призначення. При цьому, вимоги частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України не розповсюджуються на період, що передував звільненню, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у наведеній частині.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо питання розподілу судових витрат, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно, сплачена позивачем сума судового збору є такою, що сплачена помилково, а тому не підлягає до розподілу у визначеному КАС України порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8; ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Державної податкової служби України від 07 листопада 2023 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» стосовно директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ОСОБА_1 та від 29 листопада 2023 року №1502-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Державної податкової служби України з 29 листопада 2023 року.

Стягнути з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 341 625, 32 грн (триста сорок одна тисяча шістсот двадцять п`ять гривень тридцять дві копійки).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Державної податкової служби України з 29 листопада 2023 року та в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 63 855, 20 (шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.