Справа № 127/34254/24
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/282/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грицуляк Тарас Петрович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття адміністративного провадження, -

вимоги позивача: скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Березовської Л.В. серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закрити відносно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грицуляк Т.П., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків, а саме для надання оригіналу документу про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення позивача від його сплати відповідно до закону та для заміни неналежного відповідача.

На виконання вищевказаної ухвали Вінницького міського суду Вінницької області Павлюком С.М. 01.11.2024 було усунуто недоліки: надано оригінал документу (квитанції), що підтверджує сплату судового збору та зазначено належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грицуляк Т.П., до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.10.2024 інспектор 1 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільські області старший сержант поліції Березовська Л.В. винесла постанову серії ЕНА №3219275, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тобто у перевищенні водієм транспортного засобу обмеження швидкості, зафіксованого не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 08.10.2024 о 12 год. 36 хв. в селі Романове, на автодорозі М30 1725 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 83 км/год при допустимій швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР України. Однак позивач заперечує порушення ним п. 12.9 б ПДР України, зазначаючи, що при наближенні до населеного пункту с. Романове Тернопільського району Тернопільської області він почав зменшувати швидкість руху автомобіля, яка в результаті на момент перетину лінії початку населеного пункту с. Романове (знак 5.49) складала 67 км/год. Одразу при в`їзді в населений пункт ОСОБА_1 побачив автомобіль патрульної поліції та двох інспекторів, один з яких тримав у руках прилад для вимірювання швидкості, а інший зупиняв транспортні засоби. Після того, як транспортний засіб позивача було зупинено інспектором, ОСОБА_1 було повідомлено, що швидкість його транспортного засобу була перевищена на 23 км/год, отже буде складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. На прохання ОСОБА_1 пред`явити докази фіксації порушення ним ПДР, інспекторами патрульної служби було показано прилад «TruCam» та повідомлено, що порушення швидкості зафіксовано на ньому. В ознайомленні з фото- та відеофіксацією порушення ПДР було відмовлено. Окрім того, у своїй позовній заяві позивач зазначає, що йому також було відмовлено в ознайомленні технічною документацією на пристрій «TruCam» та з експертним висновком про проходження ним обов`язкової державної повірки у сфері криптографічного захисту інформації. На запитання про те, чому на даному пристрої відсутня пломба, інспекторами відповіді також надано не було. Також, на переконання позивача, пристрій «TruCam» повинен бути стаціонарно закріплений, а місця, де здійснюється контроль швидкості руху мають бути об лаштовані дорожнім знаком 5.70 ПДР.

На підставі вищевикладеного з даною постановою ОСОБА_1 не згоден, вважає її такою, що підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки обставини, викладені у ній інспектором патрульної поліції, не відповідають дійсності та не підтверджуються належними доказами, а судові витрати мають бути стягнуті на його користь з відповідача.

На адресу відповідачів судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ними отримані.

Від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жвири С. 30.12.2024 надійшов відзив, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. До свого відзиву долучив фотознімок, на якому зафіксований державний номерний знак транспортного засобу, водій якого, як стверджує представник управління патрульної поліції, перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, роздруківку карти місцевості з онлайн-сервісу Google Maps та документацію на прилад TruCam. Також у відзиві зазначено, що відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року №22-38/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Відтак вимоги позивача вважає безпідставними, а оскаржувану постанову - винесеною без порушень та такою, що відповідає встановленим нормативним вимогам і дійсним обставинам справи.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 08.01.2025, позивач ОСОБА_1 звертає увагу на надання відзиву неналежним відповідачем, а також на відсутність відеодоказів, показань свідків або інших доказів, які б дійсно доводили б порушення ним п.12.9 б ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Судом встановлено, що відповідно до постанови інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Березовської Л.В. серії ЕНА №3219275 від 08 жовтня 2024, 08.10.2024 о 12 год.36 хв. в селі Романове, дорога М30 1725 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 83 км/год при допустимій швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.9 б ПДР України. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000750).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пункт 12.9 (б) ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Ч.1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 23 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9 б «Правил дорожнього руху».

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Однак відеозапис моменту вчинення правопорушення за результатом якого було винесено оскаржувану постанову відсутній. Також суду не надано жодних доказів щодо способу використання та закріплення приладу TruCam, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, що не дає суду можливості належним чином оцінити правильність використання інспекторами патрульної поліції приладу TruCam в даному випадку, зробити висновок про наявність або відсутність вібрації в момент фіксування швидкості автотранспортного засобу тощо. Дані обставини ставлять під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Таким чином, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися у руках інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Аналогічної позиції у своїй постанові від 02.04.2024 у справі № 442/980/24 дотримується Восьмий апеляційний адміністративний суд, та зазначає, що працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

До того ж рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №758/8181/23 від 24.01.2024 зазначається про те, що вказаний прилад в ручному режимі використовувати заборонено.

У відповідності до ст.1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Однак, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, належним чином не зафіксовано обставин порушення позивачем п. 12.9 б ПДР України, не надано доказів, які б спростовували доводи позивача, не доведено правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, на переконання суду, постанова серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАПє незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до Вінницького міського суду Вінницької області даної позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 01.11.2024 року (а.с. 25).

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 229, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грицуляк Тарас Петрович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття адміністративного провадження - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №3219275 від 08.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Березовської Л.В., -скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,

якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3,).

Повне судове рішення складено 24 лютого 2025 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК