Справа № 620/15092/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
за участі секретаря Михайлової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 229 КАС України, заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Свою заяву мотивує тим, що рішення суду у вказаній справі залишається не виконаним у частині виплати позивачу недоотриманої грошової допомоги.
Сторони в судове засідання не прибули, про розгляд заяви повідомлені.
Відповідач подав заяву про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення заяви позивача не заперечував та підтвердив наявність підстав для заміни способу виконання рішення суду, у зв`язку з наявністю обставин, які істотно ускладнюють/роблять неможливим його виконання.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2021, яке набрало законної сили 11.01.2022, позов задоволено повністю та зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с. 20-21).

Листом від 16.09.2022 відповідач повідомив, що на виконання рішення суду Департамент провів позивачу перерахунок спірної грошової допомоги за 2021 рік. Сума доплати становить 7354,00 грн. та буде виплачена в порядку черговості, визначеної відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902 (а.с. 29-32).

Станом на 2025 рік позивач відповідні кошти не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам заяви, суд зазначає таке.

Частинами 1 та 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №803/3805/15 зазначив, що системний аналіз наведеної правової норми дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для встановлення порядку і способу виконання судового рішення є обставини, що перешкоджають належному його виконанню: ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому судове рішення не може бути змінено по суті.

Тобто зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 лютого 2020 року у справі №826/8279/16.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту», у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Обґрунтовуючи заяву позивач вказав, що виплатити нараховані на виконання рішення суду кошти в сумі 7354,00 грн. боржник не має можливості більше 3-х років у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача на соціальні виплати, суд вважає за можливе задовольнити подану ним заяву та змінити спосіб виконання рішення у даній справі шляхом стягнення з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн.

Керуючись статтями 241-242, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі №620/15092/21 задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 620/15092/21 шляхом стягнення з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25.02.2025.

Суддя С.В. Бородавкіна