Справа № 440/3441/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 лютого 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3441/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Арзуманяна Віталія Альбертовича, про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження справи №440/3441/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

22.03.2024 адвокат Арзуманян Віталій Альбертович, здійснюючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ №1206009 від 22.03.2024 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради", в якому, з урахуванням заяви від 14.05.2024 про зміну предмету позову, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, яке відображене в акті огляду медико-соціальною експертною комісією №1302 від 09.07.2015, щодо визнання ОСОБА_2 інвалідом 3 групи безстроково;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комунального підприємства "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи" Полтавської обласної ради, яке відображене в акті огляду медико-соціальною експертною комісією №202 від 19.01.2024, щодо визнання ОСОБА_2 інвалідом 3 групи безстроково.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду (Головко А.Б.) від 27.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження.

У подальшому ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024, провадження у справі №440/3441/24 було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України з тих мотивів, що розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду.

Однак постановою Верховного Суду від 21.01.2025 касаційну скаргу представника позивача адвоката Арзуманяна В.А. задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 скасовано, а справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

21.01.2025 суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Желєзний В.І. виклав окрему думку, відповідно до якої касаційну скаргу адвоката Арзуманяна В.А. слід було б залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024 без змін.

Після надходження справи із суду касаційної інстанції ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 вищезазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників. Залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

18.02.2025 судом зареєстровано клопотання представника позивача про перехід до загального позовного провадження.

Суд визнає це клопотання необґрунтованим з таких міркувань.

Перш за все представник позивача підкреслює виняткове значення даної справи для позивача, оскільки Верховний Суд у своїй постанові від 21.01.2025 у цій справі дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення МСЕК, хоча й не має безпосереднього впливу на позивача, однак у цих конкретних правовідносинах тягне для нього прямі юридичні обов`язки, передбачені положеннями Сімейного кодексу України щодо утримання непрацездатних батьків.

Підтвердженням реальності такого впливу є відкрите Чутівським районним судом Полтавської області провадження у цивільній справі №550/1512/23 за позовом батька позивача про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд зазначає, що будь-яка справа має виняткове і виключне значення у суб`єктивному сприйнятті осіб, які беруть і ній участь, а тому саме лише суб`єктивне сприйняття особи своєї винятковості не є безумовним свідченням унікальності правовідносин, в яких вона бере участь.

Вказуючи на передчасність висновку суду про характер цієї справи як нескладної, представник позивача звертає увагу на постанову Верховного Суду від 21.01.2025 у цій справі, в якій Суд встановив унікальність спірних правовідносин, зазначивши, що попередні правові позиції Верховного Суду щодо оскарження рішень МСЕК не можуть бути застосовані до даної справи через її особливості, тоді як справа стосується правової проблеми, яка не має усталеної практики вирішення - можливості оскарження рішення МСЕК не особою, щодо якої воно прийняте, а іншою особою на яку таке рішення впливає опосередковано, зокрема покладає додаткові майнові обов`язки. До того ж факт відкриття кримінального провадження щодо можливого підроблення довідки МСЕК вказує на наявність у справі кримінально-правового аспекту, що потребує додаткового дослідження.

Надаючи оцінку таким твердженням заявника, суд зазначає, що унікальність спірних правовідносин, про яку веде мову заявник у контексті висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 21.01.2025 у цій справі, а також неможливість застосування попередніх правових позицій Верховного Суду щодо оскарження рішень МСЕК, вже знайшла своє фактичне розв`язання у мотивах прийнятого Верховним Судом рішення та висновках, сформульованих за наслідками касаційного перегляду ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2024.

Так, Верховний Суд зауважив, що ОСОБА_1 хоч і оскаржує рішення медико-соціальної експертної комісії, яке не має безпосереднього впливу на нього, проте у цих конкретних правовідносинах оскаржувані рішення для позивача тягнуть прямі юридичні обов`язки, передбачені, зокрема, положеннями Сімейного кодексу України щодо утримання непрацездатних батьків.

Оцінивши цю підставу крізь призму фактичних обставин цієї справи, Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення зачіпають інтереси ОСОБА_1 , позаяк вони опосередковано впливають на правовідносини позивача з його батьком ОСОБА_2 , якому цими рішеннями встановлено інвалідність, що своєю чергою дає право останньому на утримання від сина.

Наявність же окремої думки судді-доповідача Желєзного І.В. при розгляді даної справи в касаційній інстанції не змінює висновку суду касаційної інстанції по суті касаційної скарги, сформульованого у постанові від 21.01.2025, якою надано оцінку усім обставинам унікальності, на яких акцентує свою увагу адвокат Арзуманян В.А., і повторній судовій переоцінці висновки Верховного Суду під час нового розгляду справи не підлягають.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тож кримінально-правові "аспекти", що б не мав на увазі представник позивача, підлягають дослідженню в рамках кримінального провадження, а не в адміністративному процесі.

Теза представника позивача про значний суспільний інтерес взагалі ніяким чином не пов`язана з фактичними обставинами, які спонукали позивача звернутися до суду з цим позовом, оскільки як свідчить зміст позовної заяви, на що також звертав увагу Верховний Суд, ОСОБА_1 , обґрунтовуючи своє звернення до суду із позовною заявою, покликався на те, що у грудні 2023 року йому стало відомо, що його батько ОСОБА_2 звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання непрацездатного батька, за яким 12.12.2023 відкрито провадження у справі №550/1512/23.

Тож в дійсності суспільний інтерес зводиться лише до приватного інтересу позивача як ймовірного платника аліментів на утримання непрацездатного батька.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи, перелік яких наведений в частині четвертій статті 12 КАС України, до числа яких даний спір не входить.

В силу ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При цьому, за змістом ч. 5 ст. 12 КАС України, умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, суд, з урахуванням критеріїв визначених частиною третьою статті 257 КАС України, дійшов висновку про її незначну складність, оскільки предмет спору зводиться до необхідності встановлення правомірності рішень, якими ОСОБА_2 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково та вирішив здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, що відповідає вимозі частини першої статті 260 КАС України.

Суд нагадує представнику позивача, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження не позбавляє та не обмежує учасників справи у наданні письмових заяв, клопотань та додаткових пояснень по суті позову, а тому твердження про позбавлення позивача повноцінного доступу до суду не містить у собі ніякого сенсу.

Факт розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження дійсно може бути процесуальним фільтром для суду касаційної інстанції, але не позбавляє його права здійснити касаційний перегляд за наявності обставин, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України, яка застосовується незалежно від порядку провадження.

Про існування будь-яких обставин, які можуть бути встановлені виключно у судовому засіданні, представник позивача не повідомив.

З огляду на вищевикладене клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження справи №440/3441/24 суд визнає необґрунтованим, а тому залишає таке без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 256, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача - адвоката Арзуманяна Віталія Альбертовича щодо розгляду за правилами загального позовного провадження справи №440/3441/24 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Cуддя Є.Б. Супрун