Справа № 200/8727/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року Справа№200/8727/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії №18 від 28.11.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії №18 від 28.11.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 13 листопада 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) із заявою про надання (продовження) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Заява про надання відстрочки була подана відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року з усіма належними додатками, які підтверджують його право на відстрочку відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки є студентом денної форми навчання Національного авіаційного університету згідно довідки ЄДЕБО № 201587. Позивач зауважив, що повідомленням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 09/18585 від 29 листопада 2024 року йому було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (відповідно до протоколу від 28 листопада 2024 року № 18). Причина відмови «у зв`язку з поданням заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку, а саме не особисто», а також надали повістку № 7375 з особистим явленням на 17 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 без будь яких наявних для цього причин, що унеможливлює з`явитися позивачу, так як він навчається на денній формі навчання в Національному авіаційному університеті. Позивач вважає таку відмову неправомірною, оскільки згідно довідки №201587 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, він є студентом денної форми навчання в Національному авіаційному університеті, датою початку навчання зазначено з 01.09.2024 по 30.06.2028 року. Позивач наголосив на тому, що на підставі викладеного він скористався своїм правом в отриманні відстрочки відповідно до порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, для отримання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. На підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Позивач зауважив, що він надав всі належні докази та завірені документи, які підтверджують факт його навчання в Національному авіаційному університеті, послідовність в здобуванні освіти порушена не була, тому вважає відмову у наданні відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 09/18585 від 29 листопада 2024 неправомірною.

Відповідач надав відзив в якому зазначив наступне, що 21.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (через ІНФОРМАЦІЯ_4 ) засобами поштового зв`язку надійшло звернення начебто ОСОБА_1 про надання відстрочки на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з додатками. 22.11.2024 року вказане звернення передане на розгляд комісії утвореної при ІНФОРМАЦІЯ_5 . За результатами розгляду вказаного звернення, начебто ОСОБА_1 , що протоколом від 28 листопада 2024 року № 18 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та повідомлено, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Вказане рішення комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 доведено до відома позивача Повідомленням за вих. № 09/18585 від 29.11.2024. Вказані обставини не є предметом оскарження, ІНФОРМАЦІЯ_2 не є належним відповідачем. Відповідач просив суд звернути увагу, що ним не розглядалися буд-які звернення позивача щодо надання йому відстрочки в порядку статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому що вказане питання не входить до його функціональних обов`язків. Відповідач зазначив, що відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. Військовозобов`язані, які відповідно до закону які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зазначають у заяві (додаток 4) до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, а саме: довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна. Відповідач зауважив, що надійшла заява засобами поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_6 ; додана Довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти не засвідчена належним чином; відповідно до поданої заяви заявник проживає за адресом: АДРЕСА_1 ; відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не перебуває на ІНФОРМАЦІЯ_5 , що також підтверджується з копії наданого позивачем військово облікового документа. Відповідач зазначив, що у повідомлені Комісії також зазначено причини відмови: у зв`язку з відсутністю особистого подання заяви та документів що підтверджують право на відстрочку, або копій таких документів, засвідчених в установленому порядку. Вказані обставини, а саме направлення заяви засобами поштового зв`язку, подані документи не засвідчені належним чином, заявника не можливо ідентифікувати (проживає у м. Київ) унеможливлюють перевірку підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення яка здійснюється територіальними центрами комплектування відповідно до частини 7 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Підсумовуючи усе вищеперелічене, відповідач зазначив, що вказані обставини, а саме направлення заяви засобами поштового зв`язку, подані документи не засвідчені належним чином, заявника не можливо ідентифікувати (проживає у м. Київ) унеможливлюють перевірку підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення яка здійснюється територіальними центрами комплектування відповідно до ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що обґрунтування неналежності відповідача є абсурдними та недоречними. Відповідач підтверджує, що отримав заяву про отримання відстрочки при цьому комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянули цю заяву та відмовили з тієї підстави, що заяву було подано поштою, а не при особистій явці до ТЦК та СП. Позивач зауважив, що відповідач вірно зазначив, що відповідно до п. 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). При цьому, комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 створена відповідно до Постанови 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не є юридичною особою, не має окремої адреси та реквізитів. Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права, повинен був прийняти певне рішення за наслідком її розгляду, адже відстрочка/відмова у відстрочці передбачає її письмове оформлення. Отже, належним відповідачем при оскаржені рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 є саме ІНФОРМАЦІЯ_7 . У своїй відповіді на відзив, позивач резюмував, що відповідачем отримано його звернення та передано на розгляд комісії, розглянуто та повідомлено його, доказом цього є повідомлення з результатом розгляду. Стосовно особистого подання заяви про надання відстрочки, позивач зазначив наступне, що приписами Порядку № 1487 не передбачено обов`язку особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви для подання заяви та документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Отже, ним дотримано процедуру особистого подання (направлення) документів, що підтверджують (на його думку) право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач просив задовольнити його позовну заяву до позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів на підтвердження зазначеного у ньому; копію протоколу №18 від 28.11.2024 року комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії №18 від 28.11.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Заборонено ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти певні дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військових частин (навчальних центрів тощо) з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №200/8727/24.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у представника позивача адвоката Торохтій Я.О. та у ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «19.12.2024».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянином України відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області від 31.03.2015 року, місце проживання зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_9 від 02.10.2018 року.

Судом встановлено з наявної в матеріалах справи копії військового квитку серії НОМЕР_4 виданим ІНФОРМАЦІЯ_10 , що позивач проходив військову службу за контрактом з 31.08.2017 по 31.08.2020 року.

Як встановлено судом, 13 листопада 2024 року позивач особисто засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (рекомендованим поштовим відправленням) подав до Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса: АДРЕСА_3 ) заяву від 13 листопада 2024 року (за формою, що визначена додатком 4 до Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначивши що не є особою яка на підставі вищезазначеного пункту не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури).

В заяві, позивач просив розглянути цю заяву та оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

До своєї заяви позивач додав засвідчені ним підтверджуючі документи: копії паспорта та ідентифікаційного коду; копію військового квитка серії НОМЕР_4 ; копію посвідчення серії НОМЕР_3 ; довідку про поточне здобуття освіти №201587.

Заява з документами були отримані відповідачем 21 листопада 2024 року, що підтверджується наявною копією заяви де в нижньому правому куті в наявності штамп ІНФОРМАЦІЯ_11 , в якому зазначено 1/21; вх.№892; від 21.11.2024 року, відповідна резолюція у крайньому правому верхньому куті, при чому отримання зазначеної заяви від позивача, також не заперечується відповідачем по справі, про що він зазначає у своєму відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що про прийняте рішення позивача повідомлено повідомленням від 29 листопада 2024 року №09/18585, в якому зазначено наступне: - « ІНФОРМАЦІЯ_12 розглянуто Вашу заяву та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду повідомляємо, що протоколом від 28 листопада 2024 року №18 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що Ви підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: у зв`язку з поданням заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчених в установленому законом порядку, не особисто.».

Донецьким окружним адміністративним судом було витребувано у відповідача: копію протоколу №18 від 28.11.2024 року комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу станом на час винесення рішення по цій справі відповідачем цього виконано не було.

Наявність усіх вищенаведених та перелічених документів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не оскаржується сторонами по справі.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 18 від 28 листопада 2024 року оформлене у виді протоколу щодо ненадання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірним питанням у вказаній справі є відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з п.1 ч.3 ст.23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

За приписами ч.5 ст.22 Закону №3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до вказаної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 16.05.2024 №560 затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).

Відповідно до п.п.56, 57 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (п. 59 Порядку №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що законодавець наділив комісію активною функцією під час вивчення наданих документів для підтвердження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, зокрема комісія оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів (п. 60 Порядку № 560).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а саме Інформації про поточне здобуття освіти був зарахований до Національного авіаційного університету за ступенем/рівнем освіти бакалавр, форма освіти - денна, за спеціальністю 051 Економіка від 09.08.2024 року номер наказу про зарахування 1330/ст, дата початку здобуття освіти 01.09.2024 року; дата завершення здобуття освіти 30.06.2028 року. В графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»» зазначено Так, не порушує. Зазначену довідку №201587 сформовано в ЄДЕБО 21.08.2024 року провідним фахівцем деканату ФЕБа А. Алексеєнко.

Тобто, вказаними обставинами підтверджується наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, прийнявши рішення про відмову в наданні відстрочки, комісія відповідача порушила права та законні інтереси позивача.

Посилання відповідача на те, що з метою належного розгляду та прийняття рішення за заявою позивач мав особисто подати таку заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, - є безпідставними, оскільки заява та документи були подані позивачем особисто. А обраний позивачем спосіб їх подання (засобами поштового зв`язку) не суперечить вимогам законодавства. Крім того, особиста явка заявника до територіального центру комплектування для подання заяви про відстрочку законодавством не передбачена.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що до заяви позивача були додані копії документів не засвідчені належним чином, є неприйнятними, оскільки спростовані доказами, що містяться у справі.

Порядок засвідчення копій документів визначений п. 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (набрав чинності з 01 вересня 2021 року), яким визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Вказаний порядок засвідчення копій документів позивачем дотриманий.

Також слід зазначити, що комісія, відповідно до вищезазначених законодавчих норм, не була позбавлена можливості самостійно перевірити законність підстав для надання відстрочки, зокрема, підготувати запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використати інформацію з публічних електронних реєстрів, отже відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є безпідставною та необґрунтованою.

Суд звертає увагу на ту обставину, що у разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку (п. 60 Порядку № 560).

Тобто законодавством визначена форма повідомлення та передбачена можливість оскарження саме повідомлення у наданні відстрочки військовозобов`язаному, оскільки саме законодавством визначено таку форму рішення у разі відмови у наданні відстрочки і можливість його оскарження в судовому порядку.

В той же час, відповідно до приписів пп. 1 та 2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку, у розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасуванням рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період оформлене у вигляді повідомлення №09/18585 від 29.11.2024, та як похідна вимога, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача від 13.11.2024 року про надання відстрочки від призову та прийняти рішення про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду по цій справі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, таким чином підстави для розподілу судового збору відсутні.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення комісії №18 від 28.11.2024 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову в наданні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період оформлене у вигляді повідомлення №09/18585 від 29.11.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 13.11.2024 року про надання відстрочки від призову та прийняти рішення про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду по цій справі.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець